Субтитри: Yavka.net Превод: Лора Димитрова
Мюнхен, Нацистка Германия 9-ти ноември, 1938-ма година
И заживели щастливо...
...до края на живота си! - До края на живота си!
Слушай, Израилю?
Слушай, Израилю, Господ, нашият Бог, е един Господ.
Амин. - Амин.
Обичам те. - И аз те обичам. Лека нощ.
Татко?
Защо ни мразят?
Не мисля, че ни мразят. Хитлер ни обвинява за страданията
на работническата класа и някои хора му вярват.
Но защо?
Отговорът не е лесен...
...но ще ти кажа... Икономиката се подобрява.
Скоро ще престанат да търсят виновни за провалите.
Всички ще се интересуват от изграждане на ново бъдеще.
Трябва да даваме нашия принос към Германия,
както винаги сме правили.
Заспивай сега. Утре си на училище.
Твърде малка си, за да се тревожиш за тези неща.
Обичам те. - И аз те обичам.
СЪПРОТИВА
Нюрнберг, Германия, 1945-та година
Конгресна зала Бивш терен за събрания на нацистите
Внимание!
Генерал Патън.
Добър вечер, войници! - Добър вечер, господине!
Свободно!
Ако приемем общоприетото разбиране за храброст
като непознаване на страха,
то никога не съм срещал храбър човек. Всеки се страхува.
Смелостта е страх, издържащ минута по-дълго.
Представете си, че се биете в тази война като гражданин.
Не умеете да стреляте с пистолет
и предизвиквате нацистите, за да спасявате животи.
Чух невероятна история.
Бих искал да я споделя с вас.
История за едно от онези необикновени човешки същества,
заради които саможертвите
и героизмът ви си заслужават.
Страсбург, Франция 14-ти ноември 1938 г.
О, Боже! О, Боже!
О, Боже! Татко! Каква изненада е да те видя!
Как смееш? - Хареса ли ти шоуто ми?
Ти си клоун, облечен като Хитлер, в бардак.
Татко, не е Хитлер, а Чаплин и е кабаре...
Извини объркването ми.
Татко, аз съм актьор.
Да. - Да.
Ще започваме рано утре. Да се прибираме.
Г-жа Гарбър идва. Г-жа Гарбър идва.
Здравейте, г-жо Гарбър. - Здравейте.
Как е Ема? - Добре е, благодаря.
Защо винаги питаш за нея? - Баща ми иска да се оженя за нея.
Наистина ли? - Наистина.
Вярно ли е, Шарл? - Еврейка ли е?
Така мисля. - Тогава, не.
Защо? - Не искам еврейско момиче да бъде
наказано до живот с този безполезен лентяй,
който иска да е клоун и има мускули като призрак.
По-голямата част е истина. - Ема е единствената еврейка,
която не иска да се жени. Не си губи времето.
Благодаря Ви.
Не мисля, че проработи. - Напротив.
Мисли, че си лентяй. - Не, не.
Психологическа проекция, според д-р Фройд.
Не съм го чувал. - Зная.
Упрек към другите, може да доведе до ефекта "ритни кучето".
Индивиди в йерархия упрекват подчинения си
и това се предава надолу до най-ниското ниво.
Какво значи това?
Ако месарят мисли, че си лентяй, най-вероятно си гений.
Да. - Кажи на д-р Фройд да излекува това!
Добър вечер, чичо. - Здравей, Джордж.
Може ли да поговоря с Марсел?
Казвал съм ти, сериозен актьор съм, не клоун.
Нуждая се от помощта ти, децата са преживели много.
Какво ме интересува? - Не го казвай.
Съжалявам, не ми пука. Не се справям с деца.
Нямам търпение. Съжалявам. Цял ден работя с баща ми.
Работя върху пиеса, играя 30 персонажа.
Марсел! - Какво?
Еврейски сирачета са. - Зная, съжалявам...
Имам жив баща евреин. Това не улеснява живота ми.
Това, което казваш е ужасно.
Как да помогна? - Работи върху пиесата си.
Имаш много персонажи. - Джордж!
Махай се. - Съжалявам, съжалявам.
Здравей, Флоре.
Видях майка ти.
Каза на баща ми, че трябва да се оженим.
Странно. Поколението им, възрастни са.
Не разбират, че бихме се оженили само по любов.
Не би могъл да я намериш в кабарето, нали?
Не вярвай на слуховете. - Сигурна съм, че е почтено място.
Изкуството може да живее навсякъде.
Виж Марсел Дюшан. - Не зная кой е.
Би трябвало, преди да съдиш за артиста по платното му.
Твоето платно кабарето ли е? - Да. Не, какво? Коя беше ти?
Момичето, за което искаш да се ожениш. - Извинявай, не, не. Не искам.
Майка ти иска, бях любезен с нея.
Ето ги! - Колко каза, че са?
123 деца. Фондацията плати много за живота им.
Родителите им са избити от нацистите.
Марсел...
Искаш ли да погледнеш?
Готов ли си? - Да.
Брат ми защо е тук? - Може да забавлява децата.
Интересува се само от себе си. Не го наричай клоун, полудява.
Ако не помогне, ще си тръгне. Нуждаем се от всеки.
Бусът е малък. - Това имаме.
Мога да докарам камиона на татко. - Добра идея.
Увери се, че няма ножове и месо. Децата са уплашени. Тръгвай.
Добре.
Хайде, да тръгваме.
Какво има? Да тръгваме.
Да тръгваме.
Искаш ли да слезеш?
Така, внимателно. Всичко е наред.
Внимателно, не се дръжте така!
Успокойте се. Спокойно.
Успокойте се, има храна за всички.
Не се бийте, седнете на масата.
Давам ти го. - Не се бутайте.
Джордж, помогни ми, моля.
Пробвай тази.
Голяма ли е? - Не, добре е.
Всичко е наред, ставаш голямо момиче.
Ела с мен. Мила, ще се върна скоро.
Ще бъда ли добре?
Добре си, случва се на всяка жена.
На мен, също. Означава, че порастваш.
Отсега нататък ще носиш това,
няколко дни в месеца.
Какво е това? - Специална кърпа,
за да не се изцапат дрехите ти.
Само за няколко дни.
Като репетиция за деня, след много години,
когато ще си готова да имаш бебе.
Не, не тичайте. Няма нужда да тичате.
Ще се нараните.
Успокойте се. Моля ви, не на масата.
Бъдете добри един с друг. Едно семейство сте.
Тук е новият ви дом.
Какво прави?
Чакайте, чакайте, чакайте. Духайте!
Духайте.
Тръгвайте.
Отново ще бъда Ваш пророк.
Ако интернационалните евреи успеят
да подтикнат хората по света към война,
резултатът няма да бъде болшевизация на планетата,
и следователно свобода за евреите,
а изчезване на еврейската раса в Европа!
Облечен си като клоун, рисуваш клоун.
Какво мога да направя за теб?
Потапяш четката в боя, рисуваш лице.
Не казвам, че е грозно, мисля, че ставаш по-добър.
Защо някой би го правил, дори да е велико.
Защо го правиш?
Защо ходиш до тоалетна? - Няма нужда да ме обиждаш.
Не, не, не те обиждам. Питам те.
Защо ходиш до тоалетна?
Тялото ми не ми дава избор.
Ето. Моят отговор на въпроса ти.
Амин. - Амин.
Месо, колко оригинално. От къде ги купихте?
Благодаря. От къде взе костюма?
Не е костюм, а женски долни дрехи. Майка ми ги даде.
Шарл, според Елан, Хитлер ще нахлуе в Полша.
Войната ще се разпростре из Франция. Няма шанс срещу Франция. Блъфира.
Почти ми се иска да направи тази глупост и да го разрушим.
Чувал ли си речите му? - Думи, думи..
Популистите говорят, за да се бунтуват идиотите
и да се чувстват по-добре в мизерния си живот.
Мисля, че Елан е прав и трябва да сме готови да заминем.
Избягах от антисемитизма в Полша и сега искаш да замина отново?
Не, не. - И аз не мога да замина.
Заради децата ли? - Помагам им, колкото мога,
но работя върху пиеса. Рисувам декорите сам.
Благодаря много. - Глупав съм.
Помислих, че си започнал да се грижиш и за другите.
Защо децата да са моя отговорност?
Може би, защото те са единствените, които не смятат,
че изкуството ти е абсурдно.
В замъка има 123 деца.
Къде бих могъл да ги заведа? - Прави, каквото искаш.
Наричаш Марсел егоист. - Да.
Чух, че всеки ден помага на децата, докато ти философстваш за Хитлер.
Колко време мина? - Пристигнаха преди година.
Здравей, Елан. - Хайде да вървим.
Марсел! - Приближава се, о, не!
Моля те, помогни. - Добре.
Благодаря ти много, дано си доволна.
Марсел? - Да?
Може ли да ти кажа тайна? - Бързо.
Ема те харесва. - Добре, да. Здравей.
И ти нея, нали? - Да. Страхотна книга.
Говорим за нещо съвсем различно.
Харесвам всички принцеси в замъка.
Следващият път го кажи по-високо. - Ще го направя.
Съобщи го по радиото. - Чао, Марсел!
Довиждане! Джордж. Здравей, Флоре.
Здравей, Марсел. - Елан!
Здравей, Джордж! - Радвам се да те видя.
Елан, радвам се да те видя.
Какво знаеш? - Новините от радиото.
Трябва да сме готови да тръгнем. - Децата свикнаха.
Безотговорно е да не мислим за алтернативи.
Алтернативи? Друг замък ли имаш?
Според него е опасно да държим децата на едно място.
Не разбирам.
Издигането на Хитлер дава власт на най-лошите групи.
Всички знаят, че децата живеят тук. Не искаш мястото да бъде мишена.
Няма да ги изложа на несигурност защото внезапно си усетил опасност.
Близо сте до Нацистка Германия.
Много популярен лидер подготвя най-мощната армия
в историята на Европа, за да завладее съседна страна,
обвинявайки евреите за всички възможни злини.
Може ли да си взема ябълка? - Разбира се.
Бъди мил. - Да.
Според мен казва, да се подготвим за най-лошото.
Прав е, няма друга възможност.
Искам да започна да ги тренирам. - За какво?
Деца са. - Трябва да ги научим да оцеляват.
Нацисти! Нацисти!
Бързо, Джоузеф!
Евреин?
Може би ти си еврейка?
Евреи на дървото.
Няма евреи на дървото.
Не го прави! - Слез долу, Джоузеф.
Да. - Чуй ме.
Животът ти и този на приятелите ти, ще зависи от мълчанието ти.
Не си играем. - Марсел е забавен, нацистите не са.
Виждаш ли? - Всички, слезте.
Виждали ли сте как се крие катерица? Катерица?
Тя не търси скривалище на дървото.
Търси място, на което да стане част от дървото.
Номерът не е да се увериш, че не те виждат,
а че дори и да те видят, няма да привлечеш вниманието им.
Направете невидимото видимо и обратното.
Марсел? - Не го виждам.
Къде е? - Къде изчезна?
Марсел, къде си?
Марсел? - Къде отиде?
Влизайте, хайде.
Хайде, студено е. Замръзвам.
Влизайте.
След нахлуването на Германия в Полша,
френското правителство нареди всички граждани
от градовете до границата, да се евакуират до 10 дни.
Ще кажем на децата, че заминаваме.
Ще пратя телеграми до еврейски общности, да приемат деца.
Семействата ще приемат някои, но са много.
Какво предлагаш? - Църквата трябва да прибере деца.
Религиозните деца казват, че родителите им биха се ядосали,
ако нарушават законите на Кашрут, а ти ги изпращаш в църква?
Еврейският закон може да се наруши в опасни ситуации.
Може би е време да бъдем откровени с тях.
Не зная как ще им кажем, че това приключва.
Нищо ли няма да кажеш?
Благодаря ти.
Следващата седмица е Рош Хашана.
Много специална... - Зная. всичко е наред.
...защото посрещаме не само нова година... - Ето.
...но и нов век.
Посрещаме 5700-та година.
Всяко поколение се изправя срещу нас.
Понякога властен мъж,
понякога армия
или нация опитва да унищожи еврейските хора.
Ето ни тук, заедно.
Отново знаем, че благословеният наш Бог,
ще ни спаси от ръцете им.
Ще продължим да се грижим за вас.
Но няма да сме заедно известно време.
Решихме сега да надуем шофара
седмица преди Рош Хашана, за да усетите момента
и звукът да ви напомня, че не сте сами.
Добре, всички. Да тръгваме на юг!
Цялото население на Страсбург е евакуирано към Южна Франция.
Семейството на Марсел остави всичко, с надежда че ще се върнат скоро.
За шест седмици нацистите завладели..
Белгия, Люксембург
Нидерландия
и Франция
Париж, великата цел е постигната.
Люлката на демокрация и либерализъм е в германски ръце
и под германско управление.
Лимож, Виши 29-ти януари, 1941-ва година
Настанихме 40 при еврейски семейства.
12 при други, 16 в католически училища,
и 30 в сиропиталища. - Остават още 20.
Иска ми се, но очакваме още много сираци от Германия.
Готова ли си? - Да.
Какво правиш? - Здравей.
В Лион група се въоръжава, за да се бори.
Познавам някои от тях. Дьо Гол им помага с пари и оръжие.
Добре са организирани. Можеш да се присъединиш.
Не се бия. Мисля, следователно съществувам.
Разсъждаваме от 5000 години.
Може би е време за нещо друго.
Дали бих помогнал с пистолет? - Не, разбира се.
Добре. Погледни, Ема.
Марсел Марсо.
Перфектно е. - Нека да видя.
Страхотно име.
Берлин, Нацистка Германия 28-ми март, 1941-ва година
Кодови думи? - Буря и натиск.
Иска ми се да можете да кажете, че сте евреи.
Имаме сведения, че някои от вас са старши членове на партията.
Някои сте от Хитлеровата младеж.
Надявам се да е само слух,
че някои от вас са членове на СС.
Да живее Хитлер! - Да живее Хитлер!
Като че ли нямаме достатъчно евреи!
Цигани,
инвалиди, бавноразвиващи се,
комунисти, социалисти,
профсъюзи и други паразити, с които се разправяме.
Сега имаме и нацисти хомосексуалисти.
Ще идваш да ме виждаш, нали?
Ако не идваш, ще те забравя.
Благодаря.
Хайде, хайде, хайде.
Да вървим.
Лека нощ.
Какво?
Защо се целуваме? - Млъкни!
Паспортите, моля.
Да, разбира се.
Моля ви не казвайте на баща ми. Той не знае нищо.
Кой е баща ти? На какво се смееш?
Моля ви, не му казвайте. Ще ме убие.
Офицерът няма да му каже, защото баща ти ще убие него.
Съжалявам. Недей, моля те. - Добре.
Г-це Гарно, не се интересувам от баща Ви.
Каквито и неприлични неща да вършите с младежа
който очевидно не е от класата Ви.
Искам това да е последният път,
в който Ви намирам да вършите непристойни неща
или сам ще Ви заведа при него. - Благодаря Ви, офицер.
Прибирайте се вкъщи.
Елиз Лерой.
Всичко наред ли е? - Да, свещеникът изглежда мил човек.
Елизабет е силна. - Да.
Слушай. - Да.
Съпротивата в Лион.
Какво? - Как можем да се присъединим?
Кой? - Как така кой? Аз, ние.
Ти? - Да, аз.
Какво се е случило?
Спряха ни онези Виши офицери.
Разбираш ли и аз, просто...
Не искам да продължа да бягам и да бездействам.
Бойците от Лион са сериозни, жилави хора,
рискуват живота си за Франция.
Достъпът става чрез агенти. Няма връщане назад,
ако се свържа с тях. - Зная.
Ако си ядосан, защото са те спрели... - Не само съм ядосан.
Готов съм за битка.
Джордж очаква още деца. - Той ще се погрижи.
Светец е. Ще разговарям с него.
Мислех, че ще се гордееш с мен.
Гордея се. - Би могъл да кажеш...
Гордея се с теб. - Благодаря ти.
Но говори с татко, кажи му, че решението е твое.
Ще говоря с него. - Знаеш ли къде е?
В апартамента. - Не.
Марсел?
Какво, за бога, видях току-що?
Вътре ли беше? - Гледах отгоре.
Хареса ли ти? - Можеш да пееш.
Това съм искал винаги.
Но баща ми беше месар, неговият баща - също.
Не можех просто да стана певец.
Сега можеш. - Да.
Защото сега нямам нищо.
Отнеха ми всичко, освен гласа.
Тогава защо се бориш срещу страстта ми?
Не искам да гладуваш.
Повечето артисти не могат да се издържат.
Месарят никога няма да гладува.
Страхотно представяне.
Хареса ли ти? - Да. Аз...
Бих се отпуснал повече на сцената.
Това е, просто... - Значи, не ти хареса?
Би могъл да се наслаждаваш повече
и ние бихме го почуствали. - Ще ти кажа нещо.
Може когато войната свърши,
...бихме могли да имаме представление заедно.
Двамата с Елан се присъединяваме към Съпротивата.
Нека Бог ви закриля.
На 10-ти ноември, 1942-ва,
Германия окупира останалата част от Франция.
Лион, Перраш 18-ти ноември, 1942-ва година
Не, не. Не спирайте. Не спирайте.
Тръгвай, тръгвай!
Ето го Марсел. Марсел!
Ето я Ема. Ето я Ема.
Влизай. Влизай.
Тръгвай! Тръгвай!
О, Боже.
Добре дошли в Съпротивата.
Хотел Терминус Щаб на Гестапо
За какво чакат?
Както заповядахте, информирахме всички французи,
че заплащаме информация,
която ще ни помогне срещу Съпротивата.
Всички са дошли да ни дадат информация?
Да, лейтенант.
Получават и значка, за да се придвижват свободно в града.
Да предадеш сънародниците си за пари.
Вече имаме информация, която ще е от полза.
Седнете.
Кой е Марсел?
Аз. - Паспортите ти са впечатляващи.
Благодаря Ви, господине. Госпожо. - Г-не е добре, ако ти е по-лесно.
20 бойци ще дойдат от Великобритания. Колко време ти е нужно?
20? Мислите си, че е механичен процес.
Изкуство е да се проучат извивките на буквите.
Силата на натиска, правени са от различни хора.
Комбинацията от цветове, за да се получи черно,
има различни нюанси. В различните градове...
- Колко време? - За 20 ще ми трябва един ден.
Пристигат след час. - Един час?
Тук сме от час, можехте да кажете.
Голяма част от Европа се предава, само Лион има съпротива,
която наистина наранява нацистите. Можеш да си седиш
или да ми кажеш какво ти е нужно, за да го направиш за час.
Дайте ни 20 френски паспорта.
Нека Марсел избере имената. Ще ги направи.
Тръгваме след 20 минути. Само Марсел идва с нас.
Или имаме родина, или нямаме.
Не съм срещала евреин художник.
Няма нужда да се преструваш с мен.
Благодаря, но имаме много художници. - Не ви е силна страна.
За сравнение имате талантливи писатели, учени.
Знаеш ли защо? Религията ви не позволява да рисувате Бог.
Затова много хора ви мразят.
Не разбират на кого се молите и се плашат.
Мразят ни, защото от векове им се казва, че ние сме убили Исус.
Целият епос на еврейския народ е, че онези,
които били роби в Египет се освободили и създали свое общество.
Еврейският символ е най-опасният за потисниците,
защото евреите са освободени роби.
Мислех, че си заспала.
Ти определено не беше. - Какво имаш предвид?
Какво? - Не знаех, че го харесваш.
Не ти казвам всичко.
Къде е той сега? - Отиде за цигари.
Е, направи ли го...
Кажи ми!
Обичам го.
Значи си го направила.
Какво? Кажи ми!
Нацисти! Нацисти!
Тук са.
Какво е това?
Вземи чувалите! - Добре.
Име. - Джейсън Бейкър.
Да тръгваме. - Добре дошъл в Съпротивата.
Само жени. - Видя ли мъжки дрехи?
Ще проверя.
Спри!
Не мърдай! - Ръцете горе!
Не, не, не стреляйте. - Това е брат ми! Брат ми. Елан. Елан?
Какво стана? - Гестапо отведоха всички.
Ема и Мила.
Две сестри еврейки, борещи се чрез френската съпротива.
Това може да приключи веднага, ако ми кажете къде са мъжете.
Мила, остани тук.
Мила.
Там. Не мърдай!
Къде е водиш?
Знаеш ли какво означава "смъкване на кожа"?
Разговорно - "одиране".
Не знаеш?
Бавна и болезнена екзекуция, по време на която
кожата се сваля от тялото, докато човекът е все още жив.
Целта е парчето кожа да остане цяло
и човекът да остане в съзнание през повечето време от процедурата.
Ще ме убиеш така или иначе. Какво значение има?
- Не, Ема.
Реших да не те убивам..
Ще направя това със сестра ти, пред очите ти.
Защо?
Защото не ми казваш къде са мъжете.
Ако не ги хвана, поне ще се върнеш там
и ще им кажеш какво си изтърпяла.
Искам да видя дали ще продължат с безсмислената си Съпротива.
Не зная къде са.
Кълна се. - Не ти вярвам.
Ема? Какво й направи?
Не съм я докоснал. - Иска да знае къде са.
Не му казвай! Ще ни убие така или иначе!
Значи знаеш! - Не зная.
Знаеш! - Не зная!
Знаеш! - Не, не!
Убий ме, няма да бъдем предатели и да сътрудничим.
Уважавам това. - Няма да сътрудничим.
Всички онези без достойнство.
Бих умрял като теб, но не и да живея като тях.
Не казвай нищо, моля те.
Не казвай нищо. Моля те, Ема!
Не ме интересува какво прави!
Моля те, не го прави. - Ема, моля те.
Недей, моля! - Ема, не. Недей, Ема!
Недей, моля те! - Моля те, Ема! Ема!
Не го прави! Не го прави!
Трябва да влезем.
- Не, не.
Клаус Барби. - Виждам го.
Как се държи Ют Режийн?
Добре, питаше кога ще види татко си.
Наистина ли? - Не.
Много се радвам, че сте тук.
Впечатляващо е, нали? - Да, наистина.
Да, но никъде не е като вкъщи. Толкова е пораснала.
Разпознава лица. - Може ли?
Да, от около седмица. - Какво има? Защо плаче?
Здравей, аз съм, Ют Режийн.
Какво гледаш? Всичко е наред.
Хайде, почти стигнахме.
Тя е. - Разбира се.
Къде е Мила?
Няма да те закачат, докато го носиш.
Къде е тя?
Отива на гарата. - Къде, по дяволите, е Мила?
Не зная. Ема ще ни каже. - Ще ни хванат щом я доближим.
Предизвикай пазачите и бягай. Отивам.
Много е опасно. - Остави ги да ме убият.
Тръгвай. Пази се.
Документи.
Сътрудник. Продължавай.
Какво правиш?
Трябва да се подготвим за Съпротивата.
Да намерим оръжия и да се научим да стреляме.
Трябва да разучим експлозиви. Не са човешки същества.
Човешко същество не би причинило това на друго.
Докато бяхте там,
се изпълних с омраза,
имах импулс за отмъщение.
Колкото повече обмислях,
единственото нещо в съзнанието ми,
...беше "Защо сме тук?"
Водим война, която няма да спечелим. Вместо да извеждаме сираците
в други държави, преди нацистите да ги хванат?
Не можем да заминем. - Какво ще постигнем?
Можем да отвърнем на удара.
Намерихме домове за децата. Сигурни места.
Няма сигурно място, щом страната е окупирана.
Малката борба, която можем да водим...
Можем да ги забавим. Да им бъде трудно във Франция.
Какво искат нацистите?
Какво? - Не им пука за Клаус Барби
или други Гестапо роби, които бихме убили.
Ако имаме късмет. - Прав си.
Интересува ги как да ни избият, както сториха с нея.
Какъв е най-добрият начин да се съпротивляваме?
Не и да ги убием. Готови са да умрат!
Трябва да направим всичко, повече евреи да оцелеят.
Как така не искаш да го убиеш?
Разбира се, че искам. Искам и Хитлер да умре.
Не можем да избием всички нацисти. - Поне няколко.
Или да спасим няколко живота.
Може би някой ден нацистите ще бъдат заловени,
а спасените деца продължат живота си и създадат семейства.
А онези, които умряха?
Какво биха искали да направим?
Да рискуваме живота са, за да отмъстим на убийците им?
Или за да спасим техните сирачета?
Трябва да спасим децата. - Ще го направим.
Германия, Полша.
Из цяла Европа.
Между 50 и 100 сираци ще идват при нас всеки месец.
Искаме да помогнем да се изведат децата извън Франция.
Къде? Съюзниците не могат да приемат повече бегълци.
Ами Швейцария?
Искаш да преведеш децата през планини, покрити със сняг?
Тук поне е сигурно. - Не е.
Ако ги заловят в Алпите, не само ще бъдем в немилост,
но ще загубим доверието и финансите
които са нужни, за да се грижим за другите деца.
Не са на сигурно място тук.
Джордж, виж, нека вземем малка група,
и да опитаме да преминем границата.
Моля те.
Не, Марсел, какво... Къде беше?
Тръгвайте, деца. Слушайте Марсел, Ема и Елан.
Обещавам всичко да е наред.
Благодаря ти, че ни спаси живота.
Благодаря! - Тръгвайте, тръгвайте!
Да тръгваме, слизайте.
Хайде, тръгваме. - Добре.
Хайде, деца. Вървете. - Хайде.
Ето тук. - Довиждане.
Тръгвай, сине. - Двамата с майка
също трябва да напуснете Европа. - Тръгвайте, тръгвайте.
Чух, че има събрание за визи за чужденци евреи.
Влизай и млъквай.
На колене. - Не, аз...
Най-слабо охраняваната част на границата е този ръб на скала.
Би трябвало да е по-лесно през гората.
Ще излезем на пътека, водеща до ръба.
Надолу по планината, до Женева.
Има ли пътечка надолу след ръба? - Да.
Ема, можеш да ми разкажеш за Мила.
Загубих родителите си.
Хората винаги съжаляват за починалите.
Би трябва да оплакват повече живите.
Има много красиви неща в живота.
Ако можеш да ги споделиш.
Мила не е вече сред нас.
Но ние сме тук, за да направим така че да бъдете спасени.
Мила не би искала да съм тъжна.
Сигурна съм, че и родителите ти биха искали да си щастлива.
Никога не сме били тъжни.
Ела тук.
Не знаех, че има спирка в Лион.
Би трябвало да отнеме минута.
Той е тук! - Кой?
Барби. - Не.
Трябва да скоча. - Не, не, не.
Добре, пригответе се да пеем.
Ако ме разпознае, ще ги избие всичките!
Не можем да те изоставим. Тук!
Добре, давай, давай. Влизай.
Заключи врата.
Всички, "Аве Мария."
За къде пътувате? - На пътешествие в Йонаж.
Паспортите, моля. - Да.
Младият ни сопрано, Джоузеф.
Какво правиш? - Аз ли?
Искаш да ни се присмиват? - Не, никога.
Те са деца. Аз съм възпитател.
Каква е ползата да ги уча да се страхуват?
Ела с мен! Казах да дойдеш!
Лейтенант?
Оставете ги на мира. - Кой го казва?
Възрастен мъж, който различава добри деца от далече.
Разтвори краката!
Покажи ми джобовете си.
Само лъжица и пари.
Какво е това? - Мустак.
Присмиваш се на Фюрера?
Не, с цялото ми уважение, офицер, мустакът е като на Чарли Чаплин.
Важно е да помагаме на децата да се смеят във време на война.
На колко години е момичето?
На 14 е.
Помогни й да развие гласа си. Специален е.
Затова сме тук.
Нека те питам нещо. - Да, г-не.
Имам дъщеря. Как, според теб, да й помогна,
за да има интерес към изкуствата?
Колко голяма е? - Бебе е.
Нямам предвид какво да направя веднага.
А като стратегия как да се изгради като личност.
Опитайте да не налагате мнението си.
Колкото повече го правите...
...толкова повече ще се бунтува.
Нека открие страстта си.
Не й се бъркайте, ако нещо я тласка в обратна посока.
Кажете й, че изкуствата са за слабите. Ще иска да докаже, че грешите.
Това е много интересно. Много интересно.
Благодаря Ви.
Тръгвай. - Сега.
Макс! - Благодаря Ви, г-не.
Всичко е наред. Ела тук.
Ела. Всичко е наред.
Наред е.
Монтрионд, Френски Алпи 10 километра до границата с Швейцария
Вървете бавно.
Бавно. Ела, Джери.
Добре, ела тук. Добре.
Хайде.
Какво правиш?
Добре ли си? - Аз, просто...
Чух шум и се притесних. - Какъв шум?
Съжалявам, аз... - Бебето спи...
Клаус, свещеници ли държиш затворени?
Евреите контролират световната преса,
банките, САЩ, Великобритания и Съветския съюз.
Тези сили финансират съпротивителните групи из цяла Европа.
Лион е столицата им. - Спести ми официалната версия.
Не искам детето ни да узнае, че баща му е наранил свещеник.
Съпругът ти е на най-високо ниво в Южна Франция.
Искам да знам какво става?
Никой на моята възраст не командва повече отряди в Райха.
Не съм стигнал до тук, като съм бил добър с враговете ни.
Ако искаш аз и детето ни да сме тук.
Трябва да разбера какво правиш тук.
Всичко, което правя, го правя за нашето бъдеще!
След като разбием Съпротивата... - Искам да ти вярвам!
Обещавам ти...
Лейтенант?
Свещеникът каза, че децата във влака са евреи.
Отиват към Алпите, за да преминат в Швейцария.
Групата да е готова за 5 минути. - Да, лейтенант.
Добре съм, съжалявам.
Добре съм. - Ела.
Благодаря ти. Благодаря, съжалявам.
Благодаря.
Да спрем за почивка. - Добре.
Добре ли е? - Благодаря.
Ти си невероятен.
Дължа го на теб. - Какво имаш предвид?
Интересуваше се само от себе си, когато се запознахме.
Все още е така.
Загасете го.
Качвайте се на дърветата. - Оставете чантите.
Оставете чантите. - Вървете.
Хайде, хайде! Движете се!
Тичайте, тичайте.
Добре ли си? Бързо. - Хайде, бързо!
Хайде, качвайте се на дърветата. Бързо!
Погледнете ме! Погледнете ме!
Погледнете ме! - Гледайте към Марсел!
Не поглеждайте надолу.
Трябва да са наблизо.
Няма да спрем, докато не ги открием.
Стой!
Към хребета! Тичайте!
Спрете, спрете! Спрете!
Това ли е ръбът на скалата? - Надявам се.
Всички... Скачайте!
Давай, скачай! Давай, скачай!
Не, мога. Не мога. - Трябва! Скачай!
Ема, Ема! Скачай!
Спрете огъня.
Няма как да се оцелели.
Ема...
Ема? Внимателно!
Ела насам. - Доведи я тук.
Всички деца ли са тук? - Да.
Доведи ги, виждат я.
Ема! Къде е Ема?
Ето там! Ето там!
Ема!
Седни. - Ема!
Ема! Ема! Ема!
Ема! Ема!
Чуваш ли ме? Марсел е.
Аз съм Марсел. Чуваш ли ме?
Ема, чуй ме! Добре ли си?
Децата са тук. Всичко е наред.
Моля те, Ема. Говори ми.
Чуваш ли ме? Чуваш ли ме?
Ема?
Ема, кажи нещо!
Ема!
Имате ли нужда от помощ? - Помощ?
Къде сме? - В Алпите.
Да, да, но... в коя държава?
Дошли сте чак дотук от Франция?
Швейцария? - Да, така е.
Успяхме! - Успяхме!
Погледнете!
Да тръгваме!
Много пъти е рискувал живота си, преминавайки през Алпите,
за да спаси сирачетата.
Лично е помогнал за спасението на стотици деца.
Непряко е помогнал за хиляди спасени.
Сега е един от нашите офицери за свръзка.
Също така е актьор.
Ще видите първото му официално представление пред публика.
Войници, запомнете името му,
...защото той никога няма да ви забрави.
Марсел Марсо!
За приноса си към Френската Съпротива,
Марсел Марсо е обявен за офицер на Ордена на Почетния легион.
Награден е с Национален орден за заслуги на Франция.
Смятан е за най-значимият мим на всички времена.
Баща му е депортиран в лагера Аушвиц и убит през 1945 г.
След войната, ловците на нацисти, Кларсфилд
залавят Клаус Барби да се крие в Боливия. Екстрадиран е във Франция
и осъден за престъпления срещу човечеството.
Умира в затвора през 1991-ва година.
Групите на съпротивата във Франция спасили
десетки хиляди деца през Втората световна война.
Нацистите определяли убиването на деца от "опасни групи",
като част от плана им за "прeчистване на арийската раса."
Избили 1,5 милиона деца, включително десетки хиляди роми,
деца с физически и ментални увреждания...
...и повече от милион еврейски деца.
Този филм се посвещава на тях. Никога няма да забравим.
Превод: Лора Димитрова