Но те ще те заключат, и няма да мога да направя нищо.
Може и да мога да ти помогна с брат ти.
Ще обядваш ли с Рейчъл?
Тя има нужда да поговори с някой за идеите си.
Ако това, което направи се окаже неудобно ще те заличат.
Никой няма да ме докосне с пръст, уверявам те.
Има ли и други хора от Тайните служби, в този хотел?
Трябва да проверите стая 602.
Кой е там?
Наистина голям улов.
Той е старши германски офицер от контраразузнаването.
Ще инсценираме смъртта му в хотела.
Кой е Клайнау, в списъка ви ли е? - Определено.
Отседнал е тук в хотела.
Джим Стърджис.
Фреди Хаймор.
Шарлот Райли.
Фийби Фокс Аугуст Диел и др.
"Близо до врага".
Продуцент Хелън Флинт.
Сценарист и режисьор Стивън Полякоф.
Може да пробваме нещо...
Всичко е по-добре от това да ги гледаме как тръгват.
Хер Клайнау?
Имам спешно съобщение за вас. Г-н Еманюел е тук.
Трябва да говори с вас. - Г-н Еманюел?
Не ви водят където си мислите.
Разбира се, че си ти.
Искаме да дойдете в Лондон.
Сигурен съм, че искате.
Можем да го направим по цивилизован начин или по друг начин.
Или изобщо да не го правим.
Трябва да ме извините...
Падни, на колене.
Не се притеснявайте. Ние сме от полицията.
Кати, ти ще караш.
Удивително е, нали? Няма и следа от тях!
Никога не надценявай ефективността им.
Няма да минете и пет мили.
Ще спрем много преди това.
Хайде, Кати, да тръгваме!
Дано не бягате, защото попитах какво сте правили през войната?
Сигурен съм, че сте допринесли по свой начин.
Благодаря ви, че дойдохте. Скоро ще се видим отново.
Благодаря. Лека нощ.
По-добре ли си, Виктор?
Да, къде ли е Калъм за Бога?
Ето те и теб, Виктор!
Да, изпращах гостите.
Няма и следа от вашите приятели. Поне за сега.
Мислиш ли, че са минали целият път обратно до Лондон, без мен
без да се върнат? Ще видим.
Идват ли? - Да.
Полицаите, които дойдоха в хотела са тук да ви вземат.
Имат заповед за ареста ви.
Искате ли захар в чая ви?
Ще бъдете изправен пред съдия на сутринта.
Ще останете под стража.
След това, ще уредим да ви върнат в Германия.
И когато отидете там ще ви съдят.
Това няма да се случи. Всички знаем това, нали?
От кои сте вие? Звеното за Военни Престъпления?
Нещо такова. - Не е лесно, нали?
Само победителите да могат да решават кое е престъпление.
Може би не е най-добрата система.
Сега сме на една и съща страна.
Това което се случи... - Е заличено?
Това ли си мислите?
Случилото се прави работата заедно трудна разбира се,
но нещата се променят много бързо.
Винаги е така, когато битките приключат.
Откривате, че срещате постоянно хора, с които не сте си мислили, че ще говорите.
Никога не съм мислил, че ще харесвам американска музика, но ми харесва.
Хайде, пиленца, хайде!
Не трябва да е седи до толкова късно, но защо не?
Последните и свободни дни, преди да и намеря училище.
Само, че ме карат да работя толкова, че нямам време да потърся.
Може би ние можем да ви помогнем с намирането, аз имам време.
Хайде, хвани го, вдигни го!
Щастлива е да види приятеля си отново, нали?
Пилетата, Лоте, са много по-смели отколкото мислиш.
В дивата природа убиват змии и мишки, и гущери.
Никога не трябва да подценяваш пилето!
Виктор знае много повече, отколкото подозираме.
Също както брат си...
Да, Калъм е забележителен човек, нали?
С музиката му, и техническите му познания
за машини и двигатели, и гайки и болтове.
Също и тайната му работа.
Истински забележителен симпатяга.
Прав си. Той наистина е такъв.
Явно тази вечер се е случило нещо извънредно.
За да не бъде тук.
Полицаите ви дойдоха все пак.
Ти отиди с него в колата.
Да, мисля, че това добра идея.
Надявам се, нищо да не ти се случи заради това.
Не, не се тревожи за мен, моля те.
Никога не се тревожи за мен.
Надявам се, началниците му да са разбрани
и това, което ще му направят да не е много лошо.
Здравей, страннико. Много си нервен!
Нервен съм, да.
Изглеждаш прекрасно! - Благодаря.
Отивам на прослушване за филм.
Ролята е малко, но доста ексцентрична.
Прослушванията са мъчения. Стискай ми палци.
Непременно. И аз също ще имам кошмарен ден.
След малко ще ме призоват в щаба.
В какво си се забъркал?
Какво си направил, Калъм? - По-добре да не знаеш.
Направил си нещо с онзи плашещ геманец, нали?
Каквото и да е бъди внимателен, нали?
И вземи подкрепления, ако можеш.
Аз щях, ако можех!
Няма смисъл да идвам на срещата, ако убиеш и двама ни.
Такъв е единия изход!
Наистина ли мислиш, че мога да помогна?
Да, и то много...
стига да се съгласяваш с всичко, което кажа.
Е, Фъргюсън, да сме наясно.
Участвал си в отстраняването на немски офицер от контраразузнаването,
който е бил на път да разкрие важна информация за руснаците,
а сега стои в килия в Ковънт Гардън,
където е абсолютно безполезен.
Това ли направи?
Да. Така е, сър.
Казаха ми, че всички други операции в хотела
освен моята са били прекъснати.
Това очевидно беше лъжа.
Единствената ми цел е
е продължим работата, която Дитер е вършил
и правим огромен прогрес.
Огромен, да. Всеки ден, става по-добре.
Вче сме много близо.
Не мога да позволя Солтър и пасмината му...
да вилнеят в хотела и да застрашават работата ми.
Той трябваше да бъде спрян.
Само толкова ли можеш?
Да, сър.
Хайде, ела с мен.
Само ти!
Прекрасна градина, нали?
Не знам защо изобщо трябва да я връщаме.
Не можех да го кажа пред него, но тези копелета от MИ19
изобщо не трябваше още да са в хотела, майната им.
Майната им, правилно си постъпил.
Стига нашият немски приятел да работи, ти ще си добре.
Трябва да се тревожиш единствено за мен, Фъргюсън. Помни това.
Никога не го забравям, сър.
Аз ще се оправя с тези копелета.
Но това не бива да се случва никога повече, разбра ли ме?
И за Бога, разкарай скапаниете досиета от хотела веднага.
Не ни трябват, унищожи ги.
Привличат г-ца Грифитс и себеподобните и.
Ще го направя, сър.
Имам и друга задача за теб.
Частта с наказанието, нали сър? - Може и да е това, да.
Ще използваме хотела още малко, Фъргюсън.
Още събираме германци, които може да са ни полезни и не само учените,
но и хора, които могат да ни дадат търговско предимство.
Намерихме една вдовица, фрау Белингхаузен.
Семейството и са парфюмери
успешни конкуренти на производителите на одеколон.
Казва, че има тайна формула, само тя я знае.
Трябва да я убедиш да ти я каже.
Разбира се. Мога да го направя.
Трябва да те предупредя... тя е ужасно плашеща.
Влезте.
Ти ли си този, който пратиха да се оправя с мен?
Да, аз съм късметлията.
Не си част от управата на хотела, нали?
Не, не съм.
Значи си от Тайните служби? Или полицай?
Не точно полицай, аз съм от "Подразделение-Т"...
Ще ти казвам полицай, докато не ми докажеш, че не си.
Знаете ли, говорите прекрасен английски, фрау Белингхаузен.
Защото съм англичанка.
Дошъл сте зле подготвен, ако не знаете това.
Омъжих се за хер Белингхаузен, когато бях на 19.
Изглежда още не сте разопаковала.
Това е така поради две причини.
Първо, не ми харесва апартамента,
макар че, ми казаха, че е най-добрия в хотела.
Така е да.
И, второ, винаги има някой, който ми помага с разопаковането.
Аз мога да ви помогна. - Със сигурност не можете.
Няма да позволя полицай да ми рови в дрехите.
Трябва да го направи жена.
Имах прекрасна прислужница в продължение на години.
Казваше се Магдалена. Бяхме много близки.
Имаше прекрасна усмивка. Винаги се усмихваше.
Мисля, че мога да намеря накой, който се усмихва да ви помогне.
Всъщност, съм доста уверен в това, фрау Белингхаузен.
Да, изглеждате като много уверен човек.
Е, фрау Белингхаузен, чудех се дали може да ви задам няколко въпроса...
Разбира се, че не можете.
Ще искате и да си извадите полицейско тефтерче.
Справяхте се доста добре, преди да кажете това.
Прекрасна е, Виктор. Невероятна.
Купих цветята сам,
и добавих едно-две неща, както виждате.
Гоялмо подобрение, нали?
Именно. Браво, Виктор, наистина добра работа.
Мислил ли сте какво ще е следващото ми предизвикателство?
Останаха другите рафтове.
Да, надявах се, може би е малко глупаво от моя страна...
но, се надявах на нещо по-трудно.
Новите рафтове ще ти отнемат поне три седмици, не мислиш ли?
След това ще видим.
След това, ще трябва да го обсъдим с брат ти.
А, да, разбира се. Потайният въпрос.
Да.
Трябва да отпразнуваме работата ти с подобаващо ястие.
Благодаря.
Може би, мога съм от помощ с потайният въпрос?
Не мисля, Виктор.
Не забравяйте, щом си наумя, малко са нещата, които не мога да направя.
Това е може би едно от тях.
Облечена си перфектно за разглеждане на училища!
Това е роклята ми за църква.
Помислих, че трябва да изглеждам сериозно, за да ме вземат.
Г-це Грифитс, дойдехте да си вземете довиждане ли?
Дойдох да ви кажа, че ще ви преместят в затвора в Ридинг.
От там ще заминете за Германия,
на съд в Нюрнберг.
Разбира се, че това е планът. - Това е, което ще се случи.
Ще видим кой е прав.
Успяха да ми намерят книга, и изненадващо е добра...
"Островът на съкровищата". Не съм я чел преди.
Отлична е за английския ми.
Между другото,
шансовете ти за "изчезване" току-що станаха по-малки,
защото сега, наистина си доста известен.
Точно навреме. След малко ще го изведат.
Чудесно. Кати, това е брат ми, Виктор.
Виктор, това е Кати Грифитс.
Здравейте, аз съм прословутия брат.
Приятно ми е да се запознаем.
Не бих пропуснал това за нищо на света!
Той искаше да ми покаже какво прави,
защо пропусна вечерята миналата вечер.
Твърде бързо. Извеждат го твърде бързо!
По-бавно, искам пресата да снима.
Уверете се, че ще имат ясна снимка. Възможно най-бавно!
Брат ми обича да е шоумен.
Направиха нужните снимки, нали?
Да! И полицията беше много услужлива.
Трепереше, нали? Хер Клайнау.
Не му хареса това!
Нямах възможност да ви благодаря, г-н Фъргюсън.
Калъм. И се радвам, че бях полезен.
За съжаление, няма да мога да го направя пак
иначе ще хвърлят и мен в затвора.
Трябва да се сбогуваме и успех, Кати.
Трябва да се връщам на работа.
Парфюми, пластмаса и реактивни двигатели!
Не може да спрете сега. - Няма да спирам.
Радвам се да го чуя.
Свърших настоящата си работа.
Е, почти, така че си търся други възможности.
Така ли?
Не знаете какво да ми отговорите, нали? - Не и веднага.
Въпреки това ще бъда нащрек, в случай, че забележа нещо полезно за вас.
Сега, ще се разправяме с тези отвратителни досиета.
Последните ми инструкции са доста прости, унищожаваме всичките.
99% от тях ще бъдат премахнати.
1% от тях ще се пазат на друго място.
Този 1% са досиетата, свързани с текущата ни работа.
Всяко досие, трябва да се провери за погрешен етикет.
Сега, хубавите новини са, че...
най-накрая копелетата от МИ19 ги няма.
Никой не остана в хотела!
Съжалявам, какво е това?
Това е фрау Белингхаузен, сър.
Значи вече има собствена червена лампа?
Да сър, когато звъни на рецепцията автоматично светва тук.
Влез!
Звънели сте, фрау Белингхаузен?
Да, искам да спрете тази музика.
Ако може да се нарече музика. - Музиката?
Да. Бих искала да я спрете незабвно, моля.
Това не е нощен клуб. Няма нужда да правят толкова шум.
Не мисля, че е неразумна молба.
Ще ги попитам колко още им остава и..
Не, трябва да спре, ако искате да остана тук.
Виждам, че сте разопаковала малко багаж.
Сложили са снимките, които поисках.
Чудесно.
Да, малко по-приятно е.
Много по-добър е от одеколон,
и, разбира се, беше преди него.
И Одеколона е съвсем обикновен аромат, в сравнение с парфюма.
Дават го дори на подводничарите, за да не миришат толкова.
Сигурна съм, че не знаехте това.
Не, не го знаех.
Исках само да попитам... - Не, без въпроси.
Все още не.
Просто спрете музиката.
Ето ви и вас. Точно навреме!
И мисля, че май намерихме училище.
Казва, че сте и избрали много добро училище.
Надявам се, че не е моя избор! Разгледахме четири.
Задължен съм ви, благодаря.
Ето те и теб.
Каза го, сякаш ме очакваше. - Надявах се да дойдеш.
Надявах се, че ще се видим отново.
И сега всъщност е перфектният момент.
С какво е толкова перфектен?
Опитвам се да измисля нещо.
Как те изчезнаха.
Имаше нацистки офицер от контраразузнаването тук...
а ние наблюдавахме вратата в коридора там...
а после, те просто се изпариха.
Успяха да го измъкнат от хотела без дори да ги видя.
Разполагали са с всичките стаи! Така са го направили.
Така е.
Всъщност е... съвсем елементарно.
Изкарали са го през аварийният изход от стаята там долу.
Отмъкнали са го под носа ти!
Но ние успяхме да си го върнем.
Сега е на път за Германия, за да бъде съден
а на мен всичко ми се размина.
Браво на теб.
Нищо чудно, че си толкова доволен от себе си.
Много ми липсваше.
Видя ли, изненадах те.
Вероятно няма да мога да го направя отново... да те изненадам.
Не ме изненада.
Защото не мога да спра да мисля за теб.
Мислих, че той се е заел с това!
Не можем да направим това, нали?
Защо? Защото нацист е спал тук, и не можем да ползваме леглото?
Хайде!
Да, това е още една причина,
разбира се... нацистката спалня...
чувството е достра странно, но...
но по-важно, защото Алекс е най-добрият ти приятел.
И Алекс е съпруга ти.
Това също е вярно.
Той беше този, който ни накара да се виждаме, нали?
Не знам защо, но го направи.
Той предложи, да направим, нали?
Не мисля! Нямал е това предвид, сигурна съм.
Моля ви, моля трябва да спрете да свирите.
Много е важно да спрете.
Искате да спрем да репетираме?
Армията си мисли, че контролира всичко, нали?
Макар, че дори не сте истинската армия.
Съжалявам, но ние решаваме какво да правим тук и няма да спрем заради вас.
Добре, момчета, нека започнем от начало.
Хайде, Ричи, повече темпо!
Не бързай. Трябва да свикна с това нацистко легло.
Аз не бързам.
Мисля си много за дрехи напоследък.
Тъкмо когато ги сваляме говориш за дрехи?
Защо не?
Срещнах една дизайнерка на която искам да помогна.
Тя има малко магазинче,
и дрехите и са прекрасни, и много секси,
и достъпна за всички.
И, тъй като ти си напълно безполезен
в това да ме запознаеш с хора, си помислих...
Е, това звучи страхотно.
Сър? Капитан Фъргюсън!
О, този глас!
Трябва да тръгвам.
Ето ви и вас, сър! - Изглежда нямаме избор.
Най-добре да спрем музиката.
Трябва да се насладим на момента, Кати
защото ще ни махнат от този кабинет след месец
и ще останем само четири човека.
Само четири? Те не могат да...
Казах ти, изключително маловажни сме за тях.
За всички.
И това беше преди малката ни победа.
Твоята победа.
Нашата малка победа.
Те ще си отмъстят за това, което направихме.
И кой знае, дали хер Клайнау ще бъде осъден наистина?
О, ще бъде съден!
Със сигурност ще бъде.
Ако трябва лично ще го завлека до доковете и ще го държа там.
И нещо повече, ще хвана още един!
Това момче Виктор е прав...
човек взима пилетата за даденост, нали?
Те са много по-сложни отколкото изглеждат.
Не отнасяйте това, г-жо Гортън.
Дори и да го преместите малко не е добра идея.
Това е изключително тайна кутия, затова и е на видимо място,
за да не предизвиква подозрения.
Поисках персонал...
И са ви пратили повече от необходимото.
Определено няма да им го кажа.
Не! Никога, не им го казвайте!
Лесно можем да намерим работа на всички.
Това е страхотно, нали?
Усещането е, сякаш...
наистина ще си наваксаме.
Ще наваксаме с американците, ще ги надминем, ще ги победим.
Ще наваксаме с всичко изгубено.
Всичко което ние британците изгубихме! Предвид, че ние го измислихме!
Здравей!
Виктор! Изглеждаш страхотно.
Реших, че трябва да се отсрамя заради вечерята.
Взех го под наем? Стои ми добре, нали?
Така е.
Е, това е вълнуващо, нали?
Моят първи път в джентълменски клуб.
Все едно ядеш печен носорог, нали?
Може да имаме соц правителство, което прави нещата различно,
но нищо няма да промени приготвянето на месо така.
Така са свикнали. Не искат това да се промени.
Това е едновременно празнична вечеря и време за истината.
Е, това звучи зловещо.
Радвам се, че се запознах и с двама ви.
Надявам се, е очевидно, че компанията ви ми е приятна
но, винаги е имало причина за това, както знаете.
Наясно съм, че всъщност не знаете нищо за мен.
Вероятно си мислите:
"Дали той наистина е пенсиониран служител от МВнР?"
Е, всъщност аз съм пенсиониран служител от МВнР
но такъв, който се е впуснал в мисия.
И каквя е мисията?
Е, първо трябва да ми вярвате.
Трябва да ви покажа, че съм надежден свидетел.
Имам малък салонен номер, който ще ми помогне да ви го илюстрирам.
Това е оценка на филм, написана от Уинстън Чърчил.
Бях редовен посетител на улица Даунинг и Чекърс корт през войната,
защото смятаха, че съм експерт
в това, че знам как мислят чужденците, особено германците.
Така че, представете си тази сцена...
всички ние сме седнали и гледаме "Гражданинът Кейн" на Орсън Уелс,
и Чърчил започва да говори и да крещи на екрана.
Аз му казвам: "Американците много уважават този филм".
И той се обръща към мен с пламтящи очи, грабва ми химикалката
и казва: "Ще ти кажа аз какво мисля за него."
Боклук, боклук, скапан боклук.
Защо мислите, че ви казах това?
Защото е малко странно, може би?
Чърчил крещи на "Гражданинът Кейн" по средата на войната?
Не.
Искам да ви покажа, че бях съвсем близо до центъра на нещата.
Това трябва да свърши работа.
Какво отключва този ключ?
Разбира се, знаете, че Уинстън Чърчил за малко да не стане премиер.
Тогавашният ми шеф, мин. На външните работи, Лорд Халифакс
който искаше да сключи примирие с нацистите бе изборът на всички...
пресата, повечето от Парламента, Кралското семейство.
Кралицата даде на Халифакс този ключ, за да може той да влиза в
градината на Бъкингамския дворец, когато поиска.
За да използва лятната къща там, когато поиска.
Негов собствен ключ!
Разбира се, за да могат тайно да се срещат там с Кралицата,
да обсъждат каквото искат,
за това как той ще стане премиер, несъмнено.
Ето колко близо той се добра до управлението на страната,
и ние до загубването на войната.
Отваря ли още врати? Пасва ли?
Трябва да отскочим до Бъкингамският дворец и да пробваме.
Не, вече не пасва. Смениха ключалките.
Халифакс ми го даде, когато замина за Америка.
Често го гледам, за да ми напомня, какво можеше да се случи.
По дяволите!
Вече всички ни гледат, дори се преструват, че не ни слушат!
Благодаря, че ги разкара, Виктор.
Сега, когато няма кой да ни чуе,
мога да ви кажа нещо, което не съм казвал на никой.
През лятото на 38-ма, много спретнат немски дипломат
дойде на посещение в МВнР.
Трябваше да чака в коридора доста време.
Хер Теодор Корт,
и дойде с възможно най-драматичното съобщение.
Беше преди войната, помнете.
Носеше послание от немските военни...
от висши фигури в немската армия...
че ще организират военен преврат срещу Хитлер.
Че искат да свалят от власт Хитлер, но в замяна на една гаранция от нас...
искаха да обявим публично, че ще започнем война срещу Германия,
ако Хитлер нахлуе в Чехословакия.
Само да го кажем...
само това им трябваше, за да оправдаят действията си срещу народа,
и след това ще действат.
Цялата война е можела да се избегне.
Това ли казвате? - Не знам.
Все още не знам.
Когато хер Корт тръгна от коридора, където го видях,
отиде на една много важна среща.
Има документи е МВнР, в които се казва точно какво се е случило после,
как сме пропуснали една невероятна възможност.
Кой е бил отговорен за това.
Трябва да видя тези документи,
защото мисля, че това е история, която искам да разкажа публично.
Защо ви трябва помощта на Калъм?
Вярвате или не, много по-лесно е за някой като него да получи достъп.
Тези документи са строго секретни, никой не иска се разкрият.
Но това, което "Подразделение-Т" и МИ19 правят
е с такъв висок приоритет, че те могат да поискат всичко.
Разбира се, не е случайност, че се навъртах около Конингтън.
Исках да срещна някой от "Подразделение-Т",
защото този някой може да напише писмо и да каже,
че се разправят с този и този германец,
името му може да бъде фалшиво,
и този германец твърди, че има вътрешна информация за тази история
и просто искате да проверите дали може да се разчита на него.
Няма да се хванат на това! - Може и да се хванат.
Единственият проблем е, че ако го разкрия пред обществото,
могат да го проследят до теб...
И мога да вляза в затвора.
И аз определено не искам да поемаш този риск.
Харесват ми истории за пропуснати възможности, както знаете,
особено важни такива.
Харолд е странна птица, нали?
Вярваме ли му? Не съм сигурен.
Усетих, че се притесни там, изведнъж стана покровителстващ.
Няма да направя нещо глупаво, само защото той ти даде работа за малко.
Да, и аз се надявах, че ще е за повече.
Ще ти намерим нещо друго.
Чувствам, че мога да направя нещо повече сега, Кал, много повече.
Обещавам ти, ще ти намеря друга работа.
Да, както и да е,
мисля, че тук трябва... - Да се сбогуваме, сериозно ли?
Значи не ми е позволено да припарвам до хотела ти?
Не, Виктор, казах ти, не е добра идея да си в хотела сега, нали?
Не, не е добре. Изобщо не е добре.
Обожаваш го, нали? Да ръководиш това място?
Явно ти харесва прекалено много, Кал, това не е хубаво.
Не ми харесва толкова, уверявам те!
Трябва да преровим всички досиета в кабинета сега,
защото ще изхвърлим повечето. Това си е робски труд.
Тогава, мога ли да помогна? Брилянтен съм в робския труд!
Знаеш, че ще съм добър в това. - Не, Виктор, не може.
Всичко е строго секретно.
А, да, разбира се. Служебна тайна.
Мога да пазя тайна!
Тогава сигурен ли си, че трябва да ги хвърляте?
Лека нощ, Виктор.
Калъм! Калъм, Калъм!
Няма да познаеш какво стана!
Какво? - Получих ролята!
Не ми отговориха дни наред.
Мислех, че няма да стане, но я получих!
Наздраве!
Можеш ли по-бързо, Лоте? Да се състезаваме.
Влез!
Искали сте да ме видите?
Така е, закъсняхте.
Все пак е неделя. - Все пак закъсняхте.
Ако само вие се занимавате с мен,
освен прислужниците, разбира се, ще трябва да сте точен.
Ще направя всичко възможно... от сега нататък.
Добре.
В крайна сметка, полицаите винаги са точни.
Предният ден помолих да спрете музиката,
а вие ме игнорирахте и не направихте нищо.
Не, не, не е така.
Спрях я, просто отне малко повече време...
Моля ви, важно е да се разбираме,
затова ще ви кажа това много просто, не ме лъжете.
Не съм ви излъгал.
Разполагам с нещо, което искате, и вярвам, че вие
се опитвате да разберете дали го имам в този момент.
Тук. Тайната формула.
Ако трябва да достигнем до разбирателство
трябва да сте напълно честен с мен.
Винаги. - Добре.
Същото важи ли и за вас?
Ще видим.
Да.
Не, това звучи прекрасно.
Не, не, мисля, че ще го направи.
Скъпа, не знаех че си на телефона Ще се махна, ако е лично.
Не, тъкмо казвах довиждане.
Да, ще го попитам. Е, ще се опитам.
Не, той е тук сега. Ще му кажа.
Добре. Довиждане. Чао.
Това беше Калъм. - Така ли?
Обещах му, че ще те попитам.
Иска да знае дали искаме да отидем някъде си.
Много необичайна покана...
актриса, която той познава има малка роля във филм,
и ще снимат сцената вечер край езеро,
и можем да отидем и да гледаме.
Организизрал е и пикник. - Пикник през нощта?
Пикник през нощта, да.
Ще бъде малко студено, нали?
И ще има много хора наоколо, предполагам, крещящи.
Моля, те, ела.
Пълнете всеки чувал до горе.
Имаме ли още чували?
Боже мой! Ти ли си!
Така ме изплаши.
Съжалявам, трябваше да те видя.
Изненадана съм, че знаеш къде съм.
Не много хора знаят къде са офисите ни.
Доста съм добър в откриване на неща.
Защо искаше да ме видиш, Виктор?
Мислеше ли го, когато каза, че няма да спреш?
Разбира се.
Тогава може да имам нещо за теб.
Не бъди толкова учудена! - Какво е?
Брат ми изхвърля всички досиета от офиса си помислих, че може да ги искаш.
Може да идем да ги вземем.
Това е примамлива идея, Виктор,
но едва ли ще можем просто да идем и да ги вземе, нали?
Не съм много сигурен за това.
Ами ако го планираме точно?
И всички са излезли да празнуват
и нещата са пакетирани, и готови да бъдат хвърлени?
Невероятно! Изглежда като картина на усилено работещи хора, нали?
Наистина работят усилено, а не позират за картина, уверявам те.
Работят много часове. - Всички го правим!
Все още не ми е позволено да шофирам сам до тук.
Шофьора ми винаги ме наблюдава. Шпионираш ме, Калъм.
Разбира се, че имам шпиони. Знам всичко, което правиш!
Не всичко, надявам се.
Здравейте? А, да.
Калъм?
Ало? - Аз съм.
Всичко наред ли е, Виктор?
Да, би могло. Просто се чудех, кога ще се видим пак.
Как си тази седмица? Има ли вечер, в която си зает?
Тази седмица е добре.
Освен... освен сряда, тогава е вечерта ни за празненство.
Добре, тогава ще се видим във вторник.
Мисля, че ни се отвори възможност, Бела.
Снимаме!
Това са лошите хора, но те няма да наранят принцесата.
Не се тревожи, Лоте, те ще загубят.
Лошите хора винаги губят.
Мисля, че трябва да заловят принцесата,
и да поискат откуп от царя,
но той ще изпрати хората си да я спасят.
Това ли ти е твоята приятелка?
Изглежда прекрасно.
Това Робин Худ ли е?
Не мисля, че може да е той.
Може би е някой братовчед на Робин Худ нещо като двойник.
Тишина! Ще млъкнете ли?
Извинете.
Всичко е готово, нали? - Е, аз съм тук.
Не се съмнявай! Хайде.
Трябва да се уверя, че той няма да ме види.
Той е единственият, който ме познава тук.
Знам къде да отида. Калъм ме заведе там.
Добре, да идем да ги вземем.
Това ли е? - Аз ще ти покажа пътя.
Няма ли да почукаш?
Да почукам ли? Там няма да има никой.
Няма ги. Закъсняхме.
Вече е прекалено късно, преместили са ги!
Господи, това е толкова досадно! - Поне опитахме.
И ти беше прав, Виктор, нямаше никой тук.
Нядавахме се прекалено много, нали?
Че досиетата ще седят тук, неохранявани?
Не, няма да се откажа. Ние няма да се откажем.
Времето е всичко, нали?
И може би не съм изчислил времето си грешно.
Празно, празно.
Празно!
Помислих си...
всичкият боклук е бил събран току-що!
Ще отидем след него, Кати. Ще го хванем.
Да го хванем? Как? Знаеш ли къде е отишъл?
Не, но предполагам!
Край! Време е за вечеря.
Джулия! Изглеждаш просто вълшебно! Наистина.
Браво. - Още не сте ме чули да говоря.
Това не е съвсем, вълшебно, повярвай ми!
Но не изглеждам ли добре на кон? - Определено.
И да трябва да го повториш толкова пъти.
Не може ли да стане от първият път?
Бяхме пленени.
Е, ролята ми не е толкова голяма, колкото изглежда.
Изглеждаш прекрасно. Наистина. - Благодаря ти.
Вече знам защо не те виждам вече.
Видяхте ли колко храна има?
Не беше нужно ние да си носим!
И всичко е с масло върху него,
и не онези малки бучки, с които се примиряваме.
Тонове! Направо е изумително.
Знаеш ли, Харолд, не мога да спра да мисля за това, което ми каза онзи ден.
Не мога да си го избия от главата. - На това се надявах.
Може би трябва да напишеш чернова на писмо
което да прегледам, Харолд, както предложи.
Разбира се, ще го направя.
Но още няма да го изпращаме, Калъм. - Не.
Какво правите вие двамата? Изглеждате твърде сериозно!
Прекрасно е, че сме тук, не мислиш ли?
Виждайки тези огромни мъже в броня, да се бият за наденичките и яйцата.
Приисква ми се и аз да се включа!
Направи го, скъпа, но аз трябва да тръгвам.
Да тръгваш?!
Не може да тръгнеш, Алекс. Всички ще вечерят
ще има битка с мечове... - Знам, но трябва да тръгвам.
Но ти остани, разбира се.
Трябва да ида до Клуба в Карлтън имаше среща там по-рано тази вечер.
Неофициална среща, но трябва да се отбия, за да наваксам.
Ще се върна с теб в града щом трябва да работиш.
Не, не, трябва да останеш, ако искаш.
Гг-н Линдзи-Джоунс или Калъм ще те приберат.
Разбира се.
Ето! - Не можеш ли да се измъкнеш, Алекс?
Наистина ли трябва да идеш?
Да, скъпа. Трябва да отида.
Спрете, моля! Това е, Кати!
Откъде знаеш, че това е точното място? - Най-близкото е.
Трябва да имаме късмет, определено.
Задръж рестото.
Виктор!
Какво правите тук? Не би трябвало да сте тук.
Просто... това е официална работа.
Има неща, които не трябваше да се хвърлят.
Хвърлили сте нещо, което не трябва, нали?
Един приятел направи същото.
Изхвърли пръстен, който купил за момичето си,
защото тя избяга с тъпака от долния апартамент
и искаше да си го върне, за това дойде тук.
Отне му цяла нощ, но го намери
под карфиол от 5 дни.
Превоз!
Реших да не рискувам. Трябва да има място за всичко, което намерихме.
Къде ще ги закараме, между другото? - В моя апартамент.
Единственото място, където можм да влезем.
Не съм казвал това на никого, но в действителност исках да правя това.
За мен е чест да бъда единствената, която знае, но какво точно е то?
Да бъдеш статист във филм? - Не, не...
Искам да пиша музика за филми.
Много бих искал. - Твоя музика.
Никога не съм те чувала да свириш.
Е, има пиано в хотела.
Можем да отидем там, да ти изсвиря нещо, което съм написал.
Ще бъдем бързи.
Ще побързаме колкото можем, господа.
Хайде, Кати.
Винаги може да пропуснем музиката.
Определено не. Няма да се оттървеш толкова лесно.
Още ли си тук? Много си тиха.
Тук съм.
Изненадана ли си?
Малко.
Очакваше марш, нали?
Нещо по-военно.
За пехотинците идващи от хълма.
Не знаех какво да очаквам.
Хареса ми.
Какво е това? - Нищо.
Просто човекът, който събира обувките винаги вдига врява.
Няма да настоява да влезе тук, нали?
"Извинете, сър. Не ми обръщайте внимание, сър.
Моля, продължете. Аз само ще ви излъскам обувките!"
Не мога да повярвам, че направихме това.
От онзи чувал излиза някакъв бръмбър, виж!
Не се притеснявай.
Аз ще ги прегледам, нямам против да се изцапам.
Ти не знаеш какво да търсиш, Виктор.
Имам идея.
Поне ще започна, ти си лягай.
Нямаш против да остана тук, нали?
Бих предпочел да правя това, ако може. Не искам да бъда сам сега.
И не се тревожи за нищо.
Винаги съм джентълмен с жените.
Сигурна съм, че си, Виктор.
Разбира се, че може да останеш тази вечер.
Ползвай дивана.
Ще тръгнат след тези, нали?
Може би не. Може би, няма да разберат, че липсват.
Знаеш ли онзи филм с Грета Гарбо, "Кралица Кристина"?
Където тя е в стая с любовника си.
Стаята беше много по-голяма от тази, разбира се,
но тя започва да докосва всичко... въртящото се колело,
леглото с балдахин, и докосва всичко
много, много бавно.
Чувствено, и говори... дори по-бавно.
"Аз... запомням... тази стая..."
Значи това правиш? Запомняш стаята.
Не.
Би било лудост за запомня тази стая...
защото тук няма нищо твое, Кал.
Почти няма книги, картини, няма снимки на семейството ти,
дори на Виктор.
Разбира се. Това не е моят дом.
Но ти нямаш дом, нали Кал?
Не искам да се влюбвам в теб.
Трябва да направя всичко възможно, да не.
Да не те заобичам.
Защо?
"Защо?"
каза той, самодоволно лежейки там. "Защо не?"
Защото няма да издържи дълго.
Не знаеш това. - Разбира се, че знам.
Разбира се, че може да е само временно.
По толкова много причини.
Не искам да се влюбвам в теб, но точно в този момент...
Не съм сигурна как да го възпрепятствам.
Това е странно...
Какво е това?
Не, не, не, нищо.
Не е нищо. Само един специален тефтер...
Те да не би...
По-добре да се махнеш от тази стая, разбра ли?
Тръгвай. Не се притеснявай.
Аз ще се погрижа, не се тревожи.
Струваше ли си да се върнеш за това?
Струваше ли си да пропуснеш тържеството?
Накараха ме. - Разбира се, че са те накарали.
Пусни го на високоговорителя.
Нищо, просто един специален тефтер. - Не, не.
Пусни целия запис.
Не е зле, нали? По-добре, отколкото очаквах.
Колко полезни се оказаха тези немски записващи машини, нали?
Сър, трябва да призная, че съм изненадана.
Много изненадана.
Че не претърсих стаята си за подслушвател? Да, аз също, Рут.
Основна грешка, нали?
Изненадващо наивна, съгласен съм.
Е, сега вече знам защо Солтър не е тук да ме търси.
Няма нужда да го прави.
Все още е тук, подслушвайки всичко.
Той е някъде в хотела.
Не и тази вечер.
Уверявам ви, той не е тук тази вечер.
Кажи на шефа си, че искам да се срещна с него във фоайето
в осем часа утре сутринта.
Ето те и теб, скъпа.
Още ли си буден.
Почти три часа е, Алекс.
Знам. Мислех, да прегледам тези, докато те чакам.
Значи остана до края на снимките?
Не, не до края. Мисля, че продължават до сутринта.
До зори?
Какво друго видя? Снимаха ли нещо по-различно?
Не, само на мъжете в доспехи, бягайки наоколо.
Не видях битката с мечовете. - Жалко.
Г-н Линдзи-Джоунс или Калъм те доведоха?
Не, Калъм е още там, мисля.
Той обича всичко свързано с филмите.
Не, взех такси.
Шокиращо, нали? През целия път от Бъкингамшир.
Снимачният екип го уреди.
Много мило от тяхна страна.
Видяха ми се по-скоро неучтиви.
Да, беше мило от тяхна страна.
Беше толкова вълнуващо да видиш всички тези хора работещи заедно,
всички концентрирани върху едно и също нещо.
Това ме направи дори по-решителна и аз да правя нещо.
Не се смей, но мисля да организирам модно ревю
за дизайнерката с която се срещнах,
да покаже дрехите си.
Защо не, скъпа? Няма да се смея на това.
Изглеждаш ужасно. Не можа ли да спиш?
Не много, фрау Белингхаузен.
Идваш при мен необръснат и целият раздърпан, така ли?
Какво се е случило с вас, г-н Полицай?
Нищо с което да не мога да се справя.
Може би трябва да започнете да ме наричате Калъм.
Не мисля, че сме на този етап, нали?
Или капитан Фъргюсън?
Ако носехте униформа би било малко по-лесно.
Да, какво мога да направя за вас?
Едва ли ви е убягнало, че съм тук сама
и не съм излизала от този апартамент.
Това е моят личен избор, разбира се,
но може би ще можете да ми осигурите някой с когото да пия чай.
Някой интересен, който ще идва тук да ме забавлява за кратко.
Значи искате компания, фрау Белингхаузен?
Някой да ви забавлява?
Само за няколко часа, може би и за повече време.
Трябва да тръгвам... спешно е...
Имам да водя малка битка в лобито.
Наистина ли?
Ще спечелите ли тази битка?
А, Фъргюсън.
Не сме се виждали от известно време, нали?
Чай? Кокло цивилизовано.
Но само за един? Това няма да отнеме много време.
Трябва да си простим един на друг.
Трябва ли?
Ти ми взе германеца... - Така е.
И аз не би трябвало да съм в хотела.
Горещо препоръчвам, наистина да си простим един на друг.
Или какво? - "Или какво"?
Казах ли, че "или"? Как бих да направил нещо?
Нямам никаква изгода да те наранявам.
Ти конторлираш всичко тук, дори храната.
Защото авиатора започва да ни съдейства
и той наистина те харесва, нали?
Покажи ми стаята си.
С удоволствие.
Изненадан съм, че не се сети, че имах стая тук през цялото време.
Тя има прекрасна миризма.
Ето ни. Всички миризми от кухнята идват тук долу
някои по-добри от други, разбира се.
А, да, така следахме нещата.
Само трябваше да те подслушваме, за да знаем, че си в безопасност.
Бяхме само Рут и аз, никой друг не знае.
Сега имате точно една минута да се махнете от хотела и двамата,
и никога не се връщайте.
Не ме изхвърляй, Фъргюсън.
Може да унищожим всички записи, но не ме изхвърляй.
Мога да ти помогна. - Да ми помогнеш?
Да, много скоро ще ти трябва помощта ми.
И двамата знаем, че нещата се променят, стават много по-порочни.
Скоро няма да има само нашите малки измами, нашите малки планчета,
а нещо много по-брутално.
И ще имаш нужда от мен.
Добре, имате 20 секунди.
След вас съм.