Надзирател!
Това е новият ти съкилийник.
За какво те пратиха в затвора?
Л Ю П Е Н
Два дни по-рано
Шегуваш ли се?! - Иначе не бих ти се обадил.
Не е възможно. Провери отново. - Проверявах цяла нощ!
Закопчалката е оригинална. Няма следи по скъпоценните камъни.
Гарантирам ти, че огърлицата не е била разглобявана.
Значи историята за камъните,
разпръснати по целия свят, е пълна измислица.
Огърлицата не е напускала сейфа на Пелегрини ли?
Защо тогава са излъгали? - Не знам.
Може би са излъгали за всичко,
включително и за това, че баща ми я е откраднал.
В продължение на 25 години вярвах, че баща ми е крадец.
Дълги години съм живял в лъжа. - Успокой се, Асан.
Важното е, че огърлицата е у теб. Другото не е важно.
Нима истината не е важна? - Нямах това предвид.
Каза ми, че ще спреш с огърлицата, защото Раул има нужда от баща.
Помисли за него. - Точно това правя.
Той трябва да научи истината за дядо си.
Извади скъпоценните камъни.
Асан. - Знам какво правя.
Какво правиш?
Нищо особено.
Криеш ли нещо? - Аз ли?
Няма такова нещо.
Не ми вярва! - Децата са опасна работа.
1995 година
Полиция! Отвори!
Аз съм инспектор Дюмон! Отвори!
Още малко и щях да разбия вратата.
Седни.
На колко години си? - На 16.
Сам ли живееш? - Не, с майка ми.
Тя скоро ще се прибере. - О, така ли?
В такъв случай ще я изчакам.
Събери си багажа. Отиваш при социалните.
Чу ли ме?
Хайде, размърдай се!
Защо се бавиш?
Не ставаш за беглец, синко!
Здравей, мамо. - Здравей.
Минавам набързо и отивам във фондацията.
Чух, че огърлицата, открита у крадците, е била копие.
Това сигурно го побърква.
Поне прикрий злорадата си усмивка.
Не се притеснявай, полицията има следа.
Така твърдят медиите, но тъй като те са негови,
не може да им се има вяра.
Кофти късмет, че огърлицата изчезна 25 години по-късно.
Така си е. - Навремето кражбата го съсипа.
Сега сигурно е още по-зле. - Ти как си?
Бавно, но сигурно линея
в позлатения кафез, в който баща ти ме постави.
Той избра орхидеите. - Макар че обичам хризантеми.
Престани вече. Той не те мрази.
Само се страхува от мен, защото знам всичките му тайни.
Съветвам те да внимаваш.
Той те обожава, както и ти него, но неведнъж е казвал,
че или си с него, или си против него.
Довиждане, мамо. - Довиждане, Жулиет.
Довиждане, Франсоа. - Г-жо Пелегрини?
Това е за вас.
Благодаря ви. - Няма защо.
Люксембургската градина в 14 часа. Без полиция!
Довиждане. - Довиждане. Благодаря ви.
Кюфтето да е средно изпечено и без лук.
Да, благодаря ви. Да, госпожо? Точно така.
Кюфтето да е средно изпечено и без лук. Благодаря ви.
Явно бързаш. Аз също.
Колко искаш?
Цената ми е смешна, защото не искам пари.
Искам отговори.
Не виждам лицето му и не чувам нищо!
Покрил е микрофона с ръка. - Направете нещо!
Размърдайте се! Искам да ги чувам!
До всички екипи - крадецът от Лувъра е тук.
Чакаме да се размърда, ясно?
Казах ти без полиция, Жулиет.
Ти ли открадна огърлицата от нас? - Тук аз задавам въпросите.
Защо излъга?
За какво съм излъгала? - За огърлицата.
Не е била разглобявана.
Значи баща ми не я е откраднал.
Така е. Не е била разглобявана.
Аз и баща ми измислихме това за разпръснатите диаманти,
за да вдигнем шум около нея преди търга.
Татко я откупи от един бижутер в Южна Африка.
Тук нещо намирисва. - Казвам ти истината.
Знаеш, че не бих те излъгала. - Престани.
Погледнете, та те се познават!
Сигурен съм! Пелегрини си играе с нас!
Белкасем, приближи се, искам да чувам какво си говорят!
Застани между тях и изхода.
Ако баща ми разбере, край с теб.
Върни ми огърлицата и ще кажа на полицаите, че не те познавам.
Кажи ми, че баща ми е бил невинен.
Иска ми се да ти го кажа, но той подписа самопризнанията си.
Мисля, че не си познавал истински баща си.
Побягна!
До всички екипи - дръжте го!
Спри!
- Дръжте го!
Побягна с колелото! Дръжте го!
Не може да избяга отново! - По петите му сме!
Трябва да го заловим!
Движи се към "Ваван"! Пресрещнете го на изхода!
Какво става/!
Как е организирал всичко това?
Тръгнете към сената!
Не мога да повярвам! Мамка му!
Движи се към обсерваторията.
Всички да се отправят към шестия изход!
Спри!
На земята! - Горе ръцете!
Дръжте го! - Да ти виждам ръцете!
Това не е той.
Средно изпечен бургер без лук?
Това не е той! - Не мърдайте!
Мамка му!
Свалете си маските!
Покажете ми лицата си! - Затворете парка!
Никой да не излиза!
Невъзможно! Къде е той?!
Мамка му!
За Асан
"Синко, много ме е срам.
Виновен съм в това, в което ме обвиняват.
Исках да ти осигуря по-добър живот, но се провалих.
Надявам се да ми простиш.
Не забравяй, че истината винаги ще се крие в библиодеките.
Не допускай същите грешки като мен и пази своето рекоме. Обичам те.
Твоят баща."
Дьо Гол се пише с едно Л.
Внимавай, Асан, правописът е много важен.
Иска ми се майка ти да можеше да те види.
Министерство на вътрешните работи
Самоубил се е в килията си
Често допускам правописни грешки. - Аз също.
Но не и баща ми. Камо ли две една след друга.
И какво от това? - Погледни!
"Рекоме и библиодеки."
Е, и? - Поразрових се.
Баща ми е лежал в затвора с човек на име Етиен Коме.
Това е имал предвид с "рекоме". Познай къде е работил.
В библиотеката. - Точно така.
Почакай малко, Асан. Знаеш ли какво е това? Съвпадение.
Шегуваш ли се? - Послание в правописни грешки?
Хващаш се за сламки. - Ти не разбираш.
Не знам как съм успял да го пропусна.
С помощта на този Коме съм можел да докажа невинността му.
Но съм стоял със скръстени ръце.
Прав си.
Щом имаш въпроси, отиди да се видиш с този Коме.
Къде е той? - В затвора.
Иди му на свиждане. - Болен е и не напуска килията си.
Значи... - Ще намеря друг начин.
Не! - Да.
Не! - Сам ми каза да го направя.
Трябва да се видя с Коме.
Да му се не види! Асан!
Почакай! Стой!
Спри!
Свиждане на Джибрил Траоре.
Здравей, братовчеде.
Защо не седнеш?
С теб няма как да сме братовчеди, защото аз нямам роднини.
Е, вече имаш.
Братовчеде, имам подарък за теб.
Ти излизаш на свобода,
а аз влизам в затвора вместо теб.
Чакай малко. Да не си се побъркал?
О, не, всъщност си прав -
надзирателите няма да се усетят, защото с теб сме като две капки вода.
Видя ли?
Надзирателите току-що се смениха.
А другите затворници?
От една седмица си в карантина.
Тази вечер ще те преместят в килията ти.
Никой в затвора не те познава.
Така е, но не забравяш ли нещо?
Мамка му, белезниците!
Не думай.
Много съм глупав!
Как можах да ги забравя?
Знаеш ли номера с белезниците? - Кой номер?
Вече го знаеш.
Надзирател, свиждането приключи!
Знам защо си в затвора.
Започнеш ли пак да продаваш наркотици, ще те намеря.
Измъкнах те, но мога и да те върна обратно.
До скоро, братовчеде. - Насам.
Надзирател.
Целуни леля от мен! - Надзирател.
Знам, че отначало ще ти е трудно,
но ще свикнеш.
Тук уважаваме всички вероизповедания.
Една книга успя да ми даде много отговори
и утеха.
Добре дошъл, момчето ми.
Библия
Г-жо Пелегрини, нещо ме притеснява.
На кадрите изглежда, че вие и заподозреният се познавате.
Инспекторе, защо се държите с мен като със заподозряна?
Обвинявате ли ме в нещо? - Не, госпожо.
Дори да е така, няма проблем. Можете да ме арестувате.
Аз ще се обадя на адвокатите си и след 15 минути ще бъдете уволнени.
Почакайте. - Внимавайте как ми говорите.
Съсредоточете се върху разследването.
Просто искам да знам за какво си говорихте.
Разбирам ви.
Казах му,
че следователят по случая е пълен идиот,
който ми върна пластмасова огърлица.
Защо не си записваш?
Намерете огърлицата ни, капитане.
Нали не искате да разочаровате началниците си?
Не, госпожо. - Много добре.
Благодаря.
Направих кафе, ако искаш. - Много ти благодаря.
Добър ден.
Познавате ли човек на име Коме? Етиен Коме.
Какво искаш от него? - Нищо.
Просто имаме общ приятел. - Кой е този приятел?
Отказвам ги, защото съсипват дробовете ми.
Искате ли ги?
241-ва килия.
Искам да знам всичко за него.
Арсен Люпен
Пюле Сернан
Венсан Морвил, разкажете ми за кражбата.
Арсен Люпен
Той се казва Люис Перена. Познавам го от скоро.
241-ва килия - Коме и Льороа. - Да.
Надзирател? - Идвам.
Къде е Етиен? - В лазарета.
Кога ще се върне? - Не мисля, че ще се върне.
Благодаря за кърпите.
Кой си ти?
- Джибрил Траоре.
Той ми дължи дрога за 1000 евро.
Имаш три дни да ми се издължиш. - Моля?!
Искаш да станат два дни ли?
Не, срокът ме устройва.
А така. - Благодаря.
Какво става тук? - Нищо.
Тъкмо пристигна, а вече е болен. - Няма проблем, ще го прегледам.
Седни.
От какво се оплакваш?
Цялото тяло ме боли.
Реших, че съм бременен, но май не е това.
Най-вероятно не е.
Чудя се дали да не прекарам нощта в лазарета под наблюдение.
За да не взема да се гътна.
Виж сега, знам, че отначало е трудно.
Но ти си голям мъж и ще свикнеш.
Няма ли да прекарам нощта тук? - Ще трябва да се постараеш повече.
Така ли? - Да.
Ела за малко. - Отивам при шефа.
Няма да се бавя. Искам да ти покажа нещо невероятно.
Погледни.
Пюле Сернан. Люис Перена.
Какво правиш? - Не виждаш ли?
И двете имена са анаграми.
И? - Всичко се връзва.
Има връзка между крадеца и Арсен Люпен.
Трябва да проверим тази връзка. Да кажа ли на Льожи?
Да, непременно, ако искаш да изглеждаш като идиот.
Льожи не е в никак добро настроение. Сериозно, какви са тези глупости?
Какво следва? Д'артанян и трите прасенца ли?
Започни да работиш по истински следи.
Толкова ли сме зле?!
Този тип успя да ни преметне с най-обикновена екипировка!
Как е възможно да ни прави на глупаци?!
Стигнали сме до задънена улица! Разследването ни не струва!
Кажи ми нещо. - Какво искаш?
Как внасяте дрогата? - Какво те интересува?
Питам от любопитство. - На тъп ли се правиш?
Мулетата я гълтат и после я изхождат.
Искам да си завреш парите там, откъдето излиза дрогата.
Дали има предсмъртно желание?
Готов си.
Предполагам, че си си го причинил съвсем сам.
Да, беше инцидент. Подхлъзнах се, докато се бръснех.
Добре, ще те оставя през нощта за наблюдение.
Най-сетне!
Няма да е лошо да си намериш приятели тук.
Лека нощ.
Етиен?
Етиен.
Казвам се Асан Диоп.
Баща ми се казваше Бабакар Диоп.
Били сте заедно в затвора.
Етиен?
Бабакар. - Да.
Помниш ли го?
Може би да.
Той открадна онази огърлица, нали? - Да. Е, всъщност не.
Затова съм тук. Бил е несправедливо обвинен.
Не познавах баща ти.
Не, това е невъзможно. - Напротив.
Какво искаш да кажеш?
Той нямаше съкилийник и беше под постоянно наблюдение.
Видях го за пръв път, когато му занесох книга за четене.
Тогава работех в библиотеката.
Това е всичко.
Трябва да има още нещо.
Моля те, Етиен, опитай се да си спомниш.
Когато ми върна книгата, ми каза... - Какво?
... че ако един ден някой пита за него,
да му дам книгата,
защото всички отговори са скрити в нея.
Още ли пазиш книгата?
Може би да.
Някъде из личните ми вещи е.
Защо не си играеш с другите деца?
Това писмо пристигна сутринта. От баща ти е.
Надзирателите са го открили в килията му.
Чувал ли си за училище "Андрези"?
Едно от най-добрите частни училища във Франция.
Някой иска да учиш в него следващата година.
Щедър дарител е платил таксата ти.
Асан, там ще получиш качествено образование
и ще се издигнеш в обществото.
Това е твоят шанс. Използвай го. Човек сам кове съдбата си.
Радвам се, че Библията ти харесва.
"Синко, много ме е срам.
Виновен съм в това, в което ме обвиняват.
Исках да ти осигуря по-добър живот, но се провалих.
241-ва килия? - Да?
Боже, чисти чаршафи, все едно съм на хотел!
Къде са нещата на Етиен? - На втория рафт.
Люпен
Всичко добро. - Защо се бавиш?
Приключенията на Арсен Люпен
Как мина часът по химия?
Раул, говоря на теб.
Справи ли се на теста по химия?
Това ли е книгата от баща ти?
Писал е по всяка страница.
Предпочиташ да четеш, отколкото да играеш видео игри ли?
Ти да видиш.
"Аз съм
невинен."
"Аз съм невинен.
Бях натопен от Ан Пелегрини."
Богдан ти пожелава добър апетит. Тази вечер ще дойде да те завие.
Какво става?!
Ресторантът затваря!
Знам, че ще прозвучи странно,
но искам да знам дали...
Ами...
Бабакар ли открадна огърлицата преди 25 години?
Какво?!
Откраднаха огърлица за милиони
и финансирането на фондацията е под въпрос,
а ти се ровиш из миналото!
Естествено, че той открадна огърлицата!
Прости ми. Съжалявам, миличка.
Не, аз съм виновна.
Имам чувството, че всички са ме нарочили.
Но да ме обвиняваш точно ти...
Мога да се грижа сам за себе си,
но искам да знам дали си с мен.
С мен ли си?
Да.
Стига си се мотал!
Ето го.
Хайде, да му видим сметката.
Подай ми!
Тази вечер.
Да не си влюбен в мен?
Как е той?
Може ли да го видя?
Благодаря ти.
Как си, приятелю?
Мисля, че лекарката си пада по теб.
Откри ли книгата?
Хубаво.
Може ли да те помоля нещо? - Разбира се.
Не знам как ще го направиш, но накарай жена ми да се усмихне,
защото аз няма да мога да го направя.
Давам ти думата си.
Добре.
Благодаря за книгата.
Научих това, което ми трябваше, и ще отмъстя за баща ми.
Беше ми приятно да се запознаем.
Дръж се, Джибрил.
Благодаря ти.
Лека нощ.
Арсен Люпен в затвора
Раул, затваряй книгата и си лягай.
Хайде.
Лека нощ.
Стига толкова за днес.
Ако откриеш нещо в "Хари Потър", ни се обади.
До утре. - Ще ме закараш ли?
Разбира се. - Благодаря.
До утре.
Починал
Не!
Помощ! Надзирател!
Успя ли? Пречука ли го?
Имаше ли проблеми? - Всъщност не.
Беше доста лесно.
Мръсникът не си беше в килията.
Не знам как го е направил,
но го намерих при душовете.
Беше се обесил.
"Няма по изтънчено изкуство от илюзията.
За една успешна илюзия ти трябва финес
и доста кураж."
"Няма значение какво ще направиш, за да постигнеш целта си."
Няма нужда да будим цял Париж. - Така е.
"Важното е, че накрая ще си преметнал всички."
Бягството на Арсен Люпен
Добър ден, господине.
Извинете ме.
Асан. Асан!
Знам, че си натопила баща ми преди 25 години.
Какво му направи?
Асан...
Какво му направи?
Накарах го да подпише самопризнанията си.
Но аз съм невинен! - Това няма значение.
Как да няма?! - Довери ми се!
По-добре да си виновен и на свобода, отколкото невинен и в затвора.
Подпиши заради сина си.
Направи го заради Асан.
Уж трябваше да получи по-малка присъда.
Казаха ми, че съдията ще бъде снизходителен
към сенегалски имигрант, който отглежда сам сина си във Франция.
Но съдията беше много строг.
Баща ти не прие решението му и се обеси.
Самопризнанията му го съсипаха.
Бях толкова наивна!
Всичко беше уредено.
Нещата се уреждат за хората като вас, а не за хората като баща ми.
След като той почина, ти помогнах.
Помагах ти, макар и от разстояние.
Ти ли си била?
Ти ли си била щедрия донор?
Чувствах се отговорна за случилото се.
Исках да ми простиш.
Баща ти... - Добрият стар Бабакар!
Обвиняваш го и го караш да се самоубие,
а после искаш да си изчистиш съвестта!
Не съм го обвинила в нищо!
Един полицай се закле, че ще му помогне.
Той ме излъга! - Кой полицай?
Кой полицай?
Беше много отдавна и... - Не!
Кой полицай?
Как се казваше?
Дюмон. Казваше се Дюмон. - Надзирател.
Инспектор Дюмон.
Дюмон те е използвал, за да натопиш баща ми.
Защо го е направил? - Не знам.
Опитах се да разбера, но безуспешно.
Асан, кълна се, че ти казвам истината.
Къде си тръгнал? - Да не си се изгубил?
Костюмът си го бива.
Я се завърти. - Сбъркал си пътя.
Чистачите са в другия край. - Господа, недейте така.
Да кажа ли на директора, че тормозите новите ученици?
Не обръщай внимание на глупавите богаташчета.
Бенжама Ферел.
Асан Диоп. - Приятно ми е.
Може ли да те помоля нещо?
Не знам как ще го направиш,
но накарай жена ми да се усмихне,
Инспектор Габриел Дюмон от Парижкия участък
Превод НИКОЛА ТИМОФЕЕВ
nikola_timofeev@abv.bg