Блок 9, 10, и 17, подготовка за заключване.
Станция 3, уверете се, че зоната е чиста.
Чисто е.
Затворник 334 е заключен. Заключване на 883.
Проверка на четвърти блок. Горен портал.
Тази сутрин, са били забелязани отново.
От къде се взеха тези шест изключителни супер същества?
Никой не знае. Но слава Богу, те са американци!
А сега отново към обичайната ни програма.
Уолт.
Защо настояваш да се срещаме на публични места. Рано или късно, ще ни разпознаят.
Много се притесняваш. - А ти си много спокоен.
Дишай спокойно. Още никой не ме е свързал с Утопиан.
Засега. - Хора, които ме познават от години
ме гледат постоянно и не се досещат.
Е, аз ще летя само с маска, за всеки случай.
Изглеждаш добре с маска, Уолт. Много добре.
Удобна е.
За разлика от на Джордж, който постоянно носи шлем.
Как побира голямата си глава в него?
Трябва да оставите различията си, на страна.
Шегувах се.
Ти и Джордж, трябва да решите проблемите си. И всички ние.
Пошегувах се, Шелдън. Пробвай и ти някой път.
Искам да знаеш, че да, с Джордж сме близки, но единственият ми брат си ти.
Остатъците от разума на Блакстар се рушат.
Ако пътят се затвори, Уолт ще остане там.
Случващото се там, го разкъсва на парчета.
Влез и го извади. - Забрави.
Не те моля! - Държа пътят отворен. Сам ще излезе.
Изгубим ли го, кълна се в Бог... - Шел, тя прави, каквото може.
Това беше твое решение.
Къде отиваш?
Имам среща с едни хора.
Има останала пица.
Какви хора? - Ами, знаеш. Хора.
Като онези задници, с които беше, когато се срещнахме?
Да.
Какво правят?
По-добре, дъщерята на Утопиан, да не знае.
"Дъщерята на Утопиан."
Клои… - Мамка му.
Мислех, че не ти пука за баща ми. - Така е. Грижа ме е за теб.
И колкото по-малко знаеш, по-добре. - Глупости!
Знаеш ли? Щом ще пазиш тайни от мен, заминавай и си бий чикии сам.
Сърдиш се, че не споделяме всичко?
Добре.
Кога ще ме представиш на вашите? - Съвсем различно е.
Как? - Знаеш как.
Знам само, че в живота и на двама ни има неща, които не искаме да смесваме.
Синът на най-големият супер злодей и дъщерята на най-големият супер герой
Как ни хрумна, че тази глупост ще проработи?
Търкаляш се с дъщерята на Утопиан?
Същата, която ни разказа играта и потроши буса ми?
Друже, това е сбъркано. - Тази кучка ме прати в космоса.
И потроши буса ми.
Да. Той обича този бус. - Този бус е магически, друже.
Купих го от Хадо Магьосника, преди да го арестуват.
Ще млъкнеш ли накрая с този бус? - Не. Няма.
Ако Утопиан те спипа всеки, който е с теб ще бъде сдъвкан и изсран.
А това сме ние. - Добре. Добре.
Съжалявам, че не ви казах по-рано.
Сега, може ли да продължим?
Имаме работа за вършене. - Пикая ти на работата.
Няма да рискуваме да попаднем в лапите на Утопиан.
Вече ни изгори с големия човек. - Така че, си сам.
Не мога да го направя без вас. - Късмет тогава.
Шендзен, Китай.
"Мъдрост".
Петра ми каза за чичо Уолт.
Дойдох възможно най-бързо.
В добри ръце е татко.
Майка ти и аз имахме разговор онзи ден.
Когато получихме силите си…
Аз почуствах отговорност за страната ни и света.
Трябваше да направя много саможертви, за да откликна на това.
И бях строг с теб, защото една от тези саможертви
включваше някой много близък за мен, който чувствах като семейство.
Скайфокс.
Скайфокс, мислеше, че кодексът пречи.
Чувстваше, че може да направи много повече, без него.
С него често обсъждахме това тук.
Всичко това беше напразно, защото…
Той наруши кодекса, така или иначе.
Това беше началото на края за Скайфокс и Съюза. Той стана най-лошият ни враг.
Не мога да те загубя…
както загубих Джордж. Не мога.
Не и с Уолт, който се сражава там сега.
Няма да ме загубиш, татко.
Мислех същото и за Джордж. Той ми беше като брат.
А се обърна срещу нас. Срещу мен, срещу чичо ти, всички...
Петра дойде да ме види.
Имаше някои съмнения относно кодекса.
И аз и повторих, твоите думи.
Обикновено ги цитирам, без да влагам смисъл...
но този път ги казах от сърце.
И накрая разбрах, защо е толкова важен кодексът за теб,
защото ме бе грижа, както теб, когато друг се усъмни в него.
Бях прекалено суров с теб.
Трябва... да говоря повече и да слушам повече.
Какво има? - Блакстар.
Избягал е от килията си.
Заключили са целият Супермакс, но останалите вътре са в капан.
Кои са тук? - От големите, само ти и Брандън.
Другите се опитват да държат Уолт жив. - Готов съм.
Вътре в тази стая.
Задействан протокол за сигурност. Ниво на кислород 5,1%.
Сериозно?
Какво правиш тук?
Спасявам ти задника, идиот.
Значи си ме проследила?
Ще ми благодариш по-късно. Трябва да се махаме от тук.
Не, докато не взема това, за което съм дошъл.
Имам кода. - Така ли? Аз също.
Да.
Невроните на Блакстар се рушат. - Стабилизирайте ги.
Пълно заключване.
Целият персонал да остане в зоните за сигурност, до второ нареждане.
Пълно заключване. Целият персонал да остане в зоните…
Дръжте тази врата затворена.
Ще ви сигнализираме, когато е чисто.
Пълно заключване.
Целият персонал да остане в зоните за сигурност, до второ нареждане.
Нека се разделим. Ако видиш Блакстар, не атакувай.
Намери ме. - Да, сър.
Хайде.
Какво чакаш?
Дръж се.
Всичко ще е наред. Ще те измъкна от тук.
Само толкова ли можеш, Джорджи?
Губим го.
Можеш ли да ме вкараш там?
Какво? - Можеш ли да го направиш?
Ще попаднеш в капан с него. - Да или не?
Пусни го. - Или какво?
Никъде няма да ходиш.
Имам добра разменна монета в ръцете си.
Днес ще научим, колко точно цениш безценният ти кодекс.
Ето ме, Сампсън. Чисто, за изстрел от очите.
Синът ти отне живот, за да спаси теб и Грейси.
Можеш ли да направиш същото, за да спасиш момчето си?
Или кодексът е на първо място, дори пред семейството?
Можех лесно да те убия първия път, ако не се беше намесил Утопиан,
но сега, той няма да те спаси.
Удряш като жена.
Грейс? - Аз също!
Грейс, не трябва да си тук.
Не. Това е... по моя вина. Вината е моя.
Как да се измъкнем от тук? - Грейс!
Старо, но добро.
Убий ме... и всички ще загубят вяра в теб и Съюза.
Спази кодекса и ще загубиш синът си и вярата на всички младежи в чорапогащници
които са готови да напуснат теб и Съюза.
Еха, Шели.
Детето ти не се поколеба да спаси теб и добрата си стара майка.
Не мисля, че ще избере теб, хлапе. Радвам се, че те познавах.
Татко!
Не си толкова корав, когато си сам, а?
На последната ни среща, ти и бившите ми приятели, ме бихте пред синът ми.
Нямаше да има Съюз, ако не бях се застъпил за Шелдън и виденията му.
Никой от вас не вярваше в тях.
И сега аз съм от другата страна? Аз съм лошият?
Мисля, че е време да си уредим сметките.
За настройването на Съюза против мен.
Ще бъде твърде лесно да те убия сега.
Нека ти покажа, как свършва всичко
и знай, че не можеш да направиш нищо за това.
Далеч не е готов все още. Може би, никога няма да бъде.
Брандън!
Нямаше да позволя да умреш.
Знам, татко.
Излязоха.
Добре дошъл отново, старче.
Дължиш ми милион долара.
Благодаря, принцесо.
Приключихте ли с прегръдките?
Какво по дяволите видя там?
Скайфокс.
Кръвното налягане е повишено, пулса също.
Иначе си добре.
Благодаря, докторе.
Скайфокс ти предаде съобщение, нали? Затова ни пусна.
Какво е?
Трябва да го кажа първо на Шелдън. - Щом засяга него, засяга и мен.
Грейс... - Уолтър. Покажи ми.
Какво беше това?
Джордж е клонирал Блакстар знаейки, че ще причини най-много проблеми на Съюза.
Беше подготвил капан в съзнанието му.
Той чакаше само мен.
Иска да убие всички нас.
Това няма да се случи.
Не го подценявай. - Не го правя.
Но ако си мисли, че ще нарани семейството ми, ще бъде разочарован.
Грейс…
Ще го изправим пред правосъдието.
Боже!
Мислех, че тук държиш всичките си наркотици, оръжия и боклуци.
Държа наркотиците в нощното си шкафче.
Не ми трябват оръжия.
Ами, какво е това нещо? Като супер оръжие от комикс?
Казаха ми, че тази енергийна клетка, може да пробие дупка
в най-силното създание на планетата.
Ще го използваш срещу баща ми?
Ще го използвам, да открия моя.
И после, какво?
Сериозен съм. Проправих ме си път през джунглата
и минахме през тези тестове. Всички.
Боже. Още ли обсъждаме това? - Искам да знам.
Защо той е единственият с космически жезъл? Или подобно?
Жезълът на силата.
Така ли си го кръстил? - Ами. Жезъл е и е силен.
Какво казват за хората, които дрънкат за жезлите си?
Какво казват, всъщност? - Хайде.
На истина, какво казват? - Всички можем да летим.
Всички сме бързи и силни, нали?
Но, само ти имаш жезъл. Това честно ли е?
Чакайте. Чакайте.
Само аз имам жезъл... защото вие задници, не сте достойни.
Мамка ти! - Така пише тук.
Добре, да се съберем около масата.
Да послушаме ругатни. - Да, господа, внимавайте с приказките.
Първи ще седна. - Столът.
O, Съжалявам. Предполага, че не си достоен.
Забавно.
Вълшебната ти пръчка, да помисли пак, преди да каже, че не съм достоен.
Поддържам това.
Защото това сме го чували, по-често от другите.
Вярвай ми, разбирам. - Всички сме достойни.
Ако не бяхме, костите ни щяха да са на острова
при провалили те се.
Мислиш в грешна посока. - Как така?
Истинският въпрос е "защо"? Защо ни дадоха тези сили?
Очевидно, за да властваме над света.
Никой ли тук, не разбира от шега?
Боже. - Шегаджия.
Сега сериозно, можем да правим добро.
Можем да вдигнем страната на крака. - По-добре от корумпираните политици.
Ние не властваме и не убиваме. Такъв е кодекса.
Това не е само морална упора. Това е системата от мерки
които ще попречат дори да мислим за управление на света.
Не мога да си представя, че някой от нас е податлив на такава идея.
Америка е в беда. Всички сме съгласни с това, нали?
Балансира на ръба.
Получихме прекрасни дарове.
С тяхна помощ, ще изправим държавата отново на крака.
Можеше да пратиш телепатично "Благодаря". Всичко щях да разбера.
Щях да съм в капан. В съзнанието на Блакстар, ако не беше ти.
И реших лично да изразя благодарността си.
Искаш да изразиш благодарност?
Преведи парите ми утре сутринта.
Приличаш на майка си.
Делова.
Без излишни глупости.
Звучи, сякаш наистина си я харесвал. - Да.
Така е.
Но, не си я обичал…
Защото това изисква общуване и отдаденост.
Нещо, което нямахме.
Права си.
Бях далеч и безусловно виновен.
Какво, сега ще ми пращаш честитки за рождения ден?
Ще станем баща и дъщеря?
А какво трябва да кажа?
"Съжалявам"?
"Не бях прав"?
Искам да замълчиш.
O, твърде късно, мила.
Близостта позволява да четем мисли по-добре и по-бързо.
Аз не се прикривам.
Разбирам твоята увереност…
Построила си много бариери и лъжливи пътища…
Но, на нивото на ученичка.
Не свиквай много с този стол.
Не знам, за какво говориш.
Не ме третирай, като гадателка на ръка!
Толкова се радвам, че си добре, братко.
Боях се, че няма да те видя отново.
Знам само, че си клонирал Блакстар
и си направил така, следите да водят до Скайфокс.
Научих за всичко.
Чух за Скайфокс.
Да. Чух за Блакстар.
Да. И ние мислим, че Джордж може да стои зад това. Намерихме…
Някакво устройство на вратата в килията. Всичко сочи към него.
Какво знаеш за килията на Блакстар? - Ти си го пуснал,
знаейки, че всички ще са заети с теб и "борбата" ти със Скайфокс.
Всички освен, Утопиан и Парагон.
И защо да правя всичко това? - За да разделиш Утопиан и синът му.
Знам само, че сме тук.
Заради твоето решение.
Това не може да се промени.
Създаде нестабилност в Съюза,
нестабилност, която ще доведе нов лидер.
Какво има?
Държавата бързо пропада в пропастта…
Благодарение политиката на не вмешателство на Шелдън.
Виновен е само той.
Нужда ми е твоята помощ…
по друг въпрос.
Разбира се.
Брандън.
Какво с него? Какво не е наред?
Страхувам се, че може да го загубя.
Да поговоря ли с него?
Аз... не мога да го загубя.
Страхувам се, че ще го загубя, както загубих Клои.
Не мога.
Ще направя всичко…
за да не се случи това.
Не ми дреме
за Съюза или Америка.
Но... ако искаш да мълча за това,
цената ми е 50 милиона.
И ти наистина ли ще мълчиш?
Или ще кажеш на този, който заплати повече?
Можеш да ми се довериш.
Обещавам.
Не исках да те замесвам, но Грейс не ми даде избор.
Тогава си помислих, че може да постъпиш умно,
че може да се присъединиш към мен.
Но не, ти си разочарование, както всички останали.
А можех, да те науча на толкова много.
Превод: Lomion