Сериалът "Приятели" се излъчва десет сезона -
от 1994 г. до 2004 г.
След финала
изпълнителите на главните роли са били в една стая само веднъж.
Досега...
Май това е краят. - Да. Май е така.
Веднага ли трябва да отидете в новата къща,
или имате малко време?
Имаме малко време. - Да отидем на кафе?
Да. Къде?
17 години по-късно
Ами... Красиво е. Наистина. Вижте.
Леле...
В толкова много епизоди беше...
Лиса свири на китара там... Джен и аз, първата ни целувка...
Първият епизод... Разтварянето на чадъра...
Хайде де...
Да... Къде са всички? Искам да видя всички.
Боже...
Това... Само това е важно за мен.
Здрасти. - Здрасти. Боже.
Здравей. Миришеш хубаво. - Да. Ти също. Гледай.
Не бяха ли решили да махнат това? - Да, и аз мислех така.
Колоната беше тук в началото...
И... - Пречеше на камерата.
Да. - Ти не се виждаше зад колоната.
А сега сигурно аз преча. - Не знам.
Може и съзнателно да се скрием. - Да.
Не е ли откачено?
Чувам някого. - Разплаках се.
Флуш! - Джу!
Това е невероятно.
Здрасти. - Как си?
Майко мила.
Това е странно. Къде е кутийката с кърпичките?
Какво правите тук? - Чакаме те.
Боже! Как си? Вижте се!
Здравей, Биг Блу. - Това е чудесно.
Странно е... - Вижте това.
Помните ли, че всички заедно можехме да минем през тази врата?
Изтръпвам.
Странно е. Отивай натам, приятел.
Вижте тук. Репликите на Кортни още ли са написани на масата?
Знаете ли какво е наистина откачено? - Не знаех, че тя ги пише така.
Видях ги и я питах за тях, а тя ми каза да си гледам работата.
Преди снимките тогава ги изтрих.
Не... - А тя побесня.
Имаше и сценарий в мивката.
Това си го спомням. - Винаги имаше сценарий в мивката.
Не знам защо. - За Кортни.
Браво на нея. Боже!
Сериозно ли? - Си Си!
И ти ли се разплака? - Да!
Хубаво. - Разбира се, че се разплаках!
Как си?
Леле. - Знам, не си го представяше така.
Виж се. - Хубаво миришеш, Кортни.
Здрасти. - Боже! Не е истина!
Помниш ли онази вечер? - Коя?
Не помня кой епизод беше. Ти имаше една голяма реч.
Цяла седмица не можеше да се оправиш с нея.
Беше я написала на масата. Не знаех, че правиш така.
Питах те, а ти ми каза да си гледам работата.
Затова преди снимките я изтрих.
Гадняр! - А ти побесня.
Не знаех, че правиш така. - Защо я изтри?
За да те дразня. - Боже... Бях...
Бях написала много от репликите си върху ябълките.
Не знаех. - Имам проблеми с паметта.
Матю Пери е тук. - Здравейте.
Здрасти, Мат. - Мати!
Луши, здрасти. - Закъсня.
Здрасти. - Как си, братле?
Как си, приятел? - Добре.
Събрахме се. - Не е истина.
Декорът не ви ли се струва по-малък? Оттук дотам.
Не. - Не. За мен си е същият.
Онази стена лилава ли беше? - Да! Боже!
Полудял си. - Това е невероятно.
Да, наистина. - Наистина...
Липсва само...
Бурканът със сладки. В къщата на Лиса Кудроу е.
Взехте ли си нещо от реквизита? Аз си взех чаша за кафе.
Аз взех топчето от джагите. - Трябваше да вземеш цялата игра.
Към края я счупихме, забрави ли?
Така ли? - А какво е това?
Така е била, преди да я счупим. - Трябва да изгледам сериала.
Беше хубав. - Взех топчето.
Да. - Имаше хубави моменти.
И аз така чух.
ПРИЯТЕЛИ ОТНОВО ЗАЕДНО
Благодаря ви. Много сте мили.
Благодаря ви, че дойдохте тук тази вечер.
Да си го признаем - никой не е планирал друго.
Забавлявай се. - Добре...
Вълнуваме ли се? - Да.
Ще е забавно. - Заедно на сцената...
Дами и господа, посрещнете Дженифър Анистън,
Кортни Кокс, Лиса Кудроу, Дейвид Шуимър,
Матю Пери и Мат Лебланк - водещите актьори от "Приятели"!
Актьорите от "Приятели"!
Може да ви е малко тясно. Седнете.
Вижте се само!
Здрасти. - Здравей, Джеймс Кордън.
Не мога да опиша колко се радвам, че съм тук с вас сега.
Снимаме пред иконичния фонтан,
пред който заснехте началната шапка.
Прекрасен е, но е шумен, затова е трудно...
Трудно е да направим интервю, затова изчакайте малко и гледайте.
Гледайте какво мога. Чакайте малко.
Готово. - Имаш суперсили.
Добре, знам, знам. - Още те бива.
Знам. - Защо не каза преди години?
Как сте? Денят е емоционален за всички ви.
Какво е чувството шестимата да сте отново заедно?
Невероятно вълнуващо е.
Буквално се превъплътихме в героите си, както обикновено.
Дейвид, за теб какво е усещането?
Наистина емоционално. И много забавно.
След първоначалния шок от това отново да сме в една стая...
Мисля, че всички просто бяхме като...
Шегувахме се, все едно сме семейство.
Беше все едно... - Върнахме се назад.
Да. - Отново бяхме млади.
Поддържахте ли връзка?
Говорим си. Може би не всеки ден. - Да.
Но работата по сериала ни сплоти дотолкова,
че знаем, че когато и да пишем или звъннем на някого,
той ще вдигне.
Ще отговори. - Матю, кой не вдига телефона?
На мен никой не ми вдига.
Сега е време за статистики.
Сериалът "Приятели" се състои от 236 епизода.
Излъчван е в над 220 държави.
В продължение на шест сезона е най-популярната комедия,
със средно 25 милиона зрители седмично.
Финалът е гледан от 52 милиона зрители.
Епизодите са гледани общо сто милиарда пъти
по всички платформи.
Тази вечер... - Много е гледан.
Тази вечер ще отпразнуваме това.
Създателите на сериала са тук, в публиката.
Марта Кауфман, Дейвид Крейн и Кевин Брайт са там.
Те създадоха сериала.
Аз съм изпълнителен продуцент и режисьор на някои епизоди.
Казвам се Кевин Брайт.
Аз съм един от създателите, изпълнителен продуцент
и сценарист - Марта Кауфман.
Аз съм един от създателите
и изпълнителен продуцент на "Приятели" - Дейвид Крейн.
Аз и Марта прекарахме младостта си в Ню Йорк.
Имахме сплотен приятелски кръг.
Бяхме млади в Ню Йорк,
опитвахме се да преживяваме и търсихме любов.
Решихме, че от това ще излезе сериал.
Вземахме идеи от близки и приятели. Чандлър е кръстен на мой приятел.
Черпихме вдъхновение от живота си.
Идеята да направим истински ансамбъл ни хареса.
Не един да е главен герой и той да има приятели,
а всички приятели да са важни и да получават еднакво внимание.
Не бяхме виждали нещо такова преди.
С едно изречение, става дума за онова време в живота на човек,
когато приятелите му са неговото семейство.
Това ли е мястото? - Да.
Знаех си, че ще почукаш. - Преди кога си чукал на вратата?
Правя го само за "Отново заедно".
Колоната отново е тук.
Спомням си шегите от банята.
Да, банята. - "Недей..."
Някакви глупости, каквито ти би направил.
Ходил ли си отсреща? - Не.
Да отидем. - Какво има тук?
Вижте, фотьойлите са тук. - Да.
Мисля, че камерата може да бъде управлявана от един човек.
Но тогава бяха по трима на камера. Огромен екип.
Четири камери. Хореографията беше невероятна.
Помниш ли епизода,
в който не искахме да станем? - Да.
Пицата идва. Казах ти, че няма нужда да ставаме.
А след първото четене на сценария ти каза, че е тъпо.
А аз: "Това му е гениалното". Ти каза: "Ще се позабавляваме".
А ако ни се доходи до тоалетна?
Ще отменя поръчката за газираното.
Седнали са на фотьойлите. - Не са. Седнали ли са?
Мат, радвам се, че те виждам. - Това е чудесно.
Шуимър, епизодът, където хвърляхте топка
и не трябваше да я изпускате... - Не го помня.
Ще питам другите. - Каква топка?
Май беше плюшена. Хора.
Помните ли епизода, където си подхвърляхте топка?
Не трябваше да я изпускаме. - Вие ли бяхте?
Всички се включиха. И Шуимър. - Не помни.
Искаш ли да хапнем нещо?
Или да проверим колко време можем да играем с топката?
Топката. - Нали?
Колко сме остарели. Някога лаптопите бяха такива.
Помня го! - Тежък е.
Да видим гримьорните.
Тази е на Дженифър. - Моята стая.
Моят под! - Обядвахте заедно всеки ден.
Да. - Първите години все ядяхме заедно.
Да. И гледахме всеки епизод заедно. Бяхме неразделни.
Голяма маса тук, Енгър готвеше... - Всичко ми се струва по-малко.
Това е невъзможно. Не сме станали по-големи.
Говори за себе си. - Тихо.
Да поговорим за любими епизоди.
Всеки си има любим епизод. Кои са вашите?
Тези за Деня на благодарността.
А и този, в който изгубихме апартамента.
Играта, ембрионите... - Епизодът с ембрионите.
Играта беше забавна и смазваща. - Да.
Защо мислиш, че ти и Чандлър познавате мен и Рейчъл,
по-добре, отколкото ние - вас? - Защото е вярно.
Най-дразнещото за Моника?
Животни, облечени като хора. - Да.
Кое име е на етикета с адреса?
Чандлър Бинг! - Не!
Госпожица Чанандлър Бонг.
Ако спечелим, махат петела. - Интересно!
А ако ние спечелим, вземаме апартамента ви.
Какво работи Чандлър Бинг? - Трансп... Транспонстър!
Няма такава дума!
Не! - Да!
Тестът е готов.
Всеки отбор отговаря на няколко въпроса.
Категориите са "Страхове и проблеми",
"Древна история", "Литература" и "Всичко е относително".
Хвърляме монета, за да определим първите.
Добре. - Този път някой да избере.
Извинявай. - Хвърлям пак.
Добре. Ези!
Тура. Момчетата са първи. - Добре!
Добре. Изберете категория.
"Древна история". - Добре.
Рейчъл написа писмо на Рос и настоя той да го прочете,
преди двамата да се съберат. Колко беше дълго?
18 листа. - Леле!
18 листа... - Изписани от двете страни!
Точно така! - Боже, бива си ви!
Това е писмото. - Това ли е?
Кой получава точките? - Какво?
Аз! - Дами, избирайте категория.
"Всичко е относително". - Да!
Да. - Ще познаете ли този глас?
Това е моята маймуна.
Господин Хенкъл.
Уинкъл... Хинкъл? - Хинкъл.
Не знам. - Как се казва?
Пусни го пак! - Може ли да го чуем пак?
Ние го знаем! - "Това е моята маймуна."
Съседът долу! - И той се казва...
Рикълс! - Не!
Аз го знам! - Сега не е твой ред!
Може ли притежателят на гласа да се покаже?
Лари Ханкин отново в ролята на господин Хекълс.
Хекълс! - Знаех си, че е Лари Ханкин!
Дължите ми котка и гофрета.
Лари Ханкин!
Момчета, вие сте.
"Литература". - Добър избор.
Благодаря. - "Литература".
Колко ерогенни зони има женското тяло според Моника?
Седем! - Кортни, това вярно ли е?
Да. Седем.
Добре, дами.
"Древна история". - "Древна история".
Знаете ли, ще ми трябва помощ за този въпрос.
Леле. - Господа.
Този бръснарски квартет достави съобщение от Рос на Рейчъл.
Ще довършите ли текста? - Раз, два, три.
Поздравления за първата седмица на новата работа.
Скоро ти ще бъдеш бос.
А кой ще те подкрепя? Единственият ти приятел...
Беше... - "Рос".
Не е ли така? - Чакай малко.
Това струва ли ви се точно? - "Единственият ти приятел..."
Господа? - "На-на-на, приятел Рос".
"На-на-на приятел Рос." Така ли е, господа?
Да, имаш си приятел, верен и любящ приятел - Рос.
Рос!
Благодаря. - Благодаря.
Благодаря.
В "Приятели" я има магията, защото образите са толкова уникални,
че всеки може сам да има свой сериал.
Да? - Рейчъл тук ли е? Аз съм сестра й.
Когато агентът ми ме попита искам ли да играя сестрата на Рейчъл Грийн,
си помислих, че съм спечелила лотарията.
Коя е тази сестра? Разглезената или тази, която хапе.
Татко ми спря финансите. - Разбрах коя е.
Едно от най-вълнуващите неща е как Джоуи идва и започва...
Здрасти, как си? - Недей!
Беше иконичната му реплика. Толкова се развълнувах!
Прочут образ каза прочутата си реплика!
Фийби! Можем да говорим с Фийби!
Моника, Фийби, Рейчъл. Всяка от тях е главен герой.
А като са заедно, има такова остроумие.
Актьорите са във върхова форма и имат химия.
Добре. - Не! Заклехме се да не казваме!
Няма да разберат.
Трябва да кажем нещо! Това ме изяжда жив!
Бяга забавни, познаваха образите си и работеха чудесно заедно.
Усещаше се, че се обичат.
Моника... - По-силно.
... беше ужилена от медуза. - Добре де!
Бях ужилена. Лошо.
Не можех да стоя права! Не можех... Не можех да ходя!
Бяхме на три километра от къщата! Уплашени и сами!
Не вярвахме да стигнем! - Болеше ме!
А аз се уморих от копаенето на дупката!
Тогава Джоуи си спомни нещо.
Видях го по "Дискавъри". - Чакай, и аз го гледах.
Да, за медузата и как ако...
Ти... Напикала си се?
Не може да казваш това! Не знаеш!
Мислех, че ще припадна от болка! А и опитах, но не можах.
Не можех да се извия така, затова...
Моника поглежда към Джоуи! - Точно така! Намесих се!
Моя приятелка се нуждаеше от помощ!
Бих препикал всеки от вас, ако трябва!
Само че не можах.
Хвана ме сценична треска.
Исках да помогна, но се чувствах притиснат и...
Обърнах се към Чандлър.
Джоуи не спря да ми крещи: "Направи го веднага!".
Още чувам виковете му в сънищата си.
Защото понякога викам през стената, за да те уплаша.
Готово. Смеех се.
Помните ли първото четене? Тогава ви видях за пръв път.
Не помня... Помня дрехите ти.
Това е. - Това не е за вярване.
Не помня как бяха облечени мъжете. Помня Кортни и теб.
Как бях облечена? - С бяла блуза с дантели, като хипи.
Влизах в кожата на Фийби. - Да. И носеше дънки.
А Кортни носеше розова тениска с бял ръб.
Помня само, че тогава се видяхме за пръв път...
Не помниш ли как бях облечен? - Не. Помня, че видях първо теб.
Казах си: "Заради този изпуснах толкова много роли.
Този е красавецът. Естествено, че той ще е Джоуи".
А после ви чух за първи път.
Това ми взе ума. - И аз това помня.
Помислих си, че всички са подбрани чудесно.
Да. - Това си спомням.
Подборът на актьори беше по-труден, отколкото очаквахме.
Видяхме купища хора.
Имаше много възможности да изберем други актьори.
Тогава сериалът щеше да е различен.
Бяхме работили с Дейвид по друга роля предишната година.
Гузното му изражение ни направи впечатление.
Взехме го предвид, докато изграждахме Рос.
Дейвид се беше отказал от телевизията
Имал лош опит от друг сериал и решил да работи само в театър.
Умолявахме го и го примамвахме с: "Написахме тази роля за теб".
Мисля, че му пращахме подаръчни кошници.
Нямам спомен за кошници. Помня, че му изпратихме сценарий.
Обещахме, че този път ще е различно, и той се съгласи.
Имахме един от приятелите.
Прослушахме няколко актриси за Фийби - нищо.
Междувременно съпругът ми Джефри работеше по "Луд съм по теб".
Каза ми: "Фийби е тук. Играе сервитьорката Урсула".
Ето. Нещо друго? - Не, благодаря.
Тогава ще ви донеса сметката.
Тя е тук. - Чудесно.
В нея се вижда много от Фийби, но в "Луд съм по теб" беше по-гадна.
Фийби беше по-положителен образ.
Лиса дойде и се справи перфектно с прослушването.
Не само направи каквото искахме, но и вдигна нивото на материала.
Лиса Кудроу беше вторият от актьорите, които избрахме.
Мислехме, че е потръгнало,
но после два месеца и половина не намерихме никого.
Мат Лебланк имаше само 11 долара, когато се яви на прослушването.
А може и да са били девет, но не бяха много.
Видяхме много хора, които се представиха убедително
като актьори женкари, но не бяха забавни.
Мат обаче направи репликите забавни.
Беше работил по още един сериал, но нямаше много опит.
Мат се яви на прослушване в Ен Би Си заедно с друг актьор.
Справи се чудесно и взе ролята на Джоуи.
Забавното е,
че накрая другият актьор също влезе в сериала
и изигра фалшив Джоуи в един епизод.
Как си?
Не, не, не, не! Кажи го така: "Как си?".
Как си? По дяволите, Карл! Чакай в коридора.
Какво си спомняте за прослушванията?
Бях отишъл няколко пъти и мисля, че беше преди финалния ден.
Бях отишъл с един приятел. Той каза:
"Значи сериалът е за група приятели?".
Казах: "Нещо такова". А той: "Тогава отиваме да пием".
Казах, че е добра идея.
Накратко казано, събудих се посред нощ в апартамента му.
Ходеше ми се до тоалетна. Станах твърде бързо.
Не е за вярване, че ви казвам това.
Причерня ми и паднах по лице в тоалетната чиния.
Ударих си носа в седалката. Направо се откъсна парче месо.
Гледах се в огледалото, кървях и си мислех: "Боже!".
Трябваше да отида на последното прослушване с грозна рана на носа.
Марта Кауфман ме попита: "Какво е станало с лицето ти?".
Казах й истината и получих работата.
Леле. - Нали? Това се случи.
Дейвид, мисля, че по онова време си играл в театър.
Какво те привлече към "Приятели"?
Марта и Дейвид ми дадоха да разбера,
че са написали Рос с мисълта за моя глас.
А аз казах: "Не разбирам". Буболечка!
Махна ли се? - Не, ето я!
Не, това е пухче. Няма страшно.
Имаше ли буболечка? - Махна ли се?
Да. - Може ли да кажа...
Важното е, че се справихме. - Да.
Реагира като Фийби. - Браво.
Това беше по-забавно от разказа ми. Наистина.
Беше трудно да намерим Моника.
По онова време си представяхме Кортни като Рейчъл.
Кортни Кокс ни обясни защо не става за Рейчъл
и защо е по-подходяща за Моника. Беше права.
Кортни вкара огромна радост в образа.
Беше участвала в клип на Брус Спрингстийн
и в "Семейни връзки" с Майкъл Джей Фокс.
Беше известна.
Но не дотолкова, че сериалът да бъде неин.
Ние не искахме това. Не искахме звезди.
Кортни обаче направи Моника много по-богат образ,
отколкото възнамерявахме да е в началото.
Очаквах да е най-лесно да намерим актьор за Чандлър,
защото той не е просто образ - има истински шеги.
Мислех си: "Това ще е страхотно".
Видяхме купища актьори и никой от тях не беше забавен.
Бяхме работили с Матю Пери по "Мечтай".
Когато Матю чете диалога, кара го да оживее.
За първи път в целия процес на подбор на актьори
знаехме, че за един образ е подходящ само един актьор.
Само че имаше един проблем.
Вече беше подписал да работи по друг ситком.
Ставаше дума за отговорници за багаж в бъдещето.
Звучеше ненормално.
Приятно прекарване в Лос Анджелис.
Най-хубавите места за пикник са в Грифин Парк.
Благодаря. На никого не му пука за теб.
Някой в "Уорнър Брадърс" видял записа на "2194"
и си казал: "Този сериал няма да потръгне.
Вкарайте го в "Приятели"."
Изведнъж нашият Чандлър се намери.
Искам само милион долара.
Прави репликите свои. Изключителен комик е.
Най-трудно беше да намерим актриса за Рейчъл.
Тя можеше да е труден за харесване образ.
Егоистична, самовлюбена, разглезена...
С грешната актриса никой нямаше да я хареса.
Видяхме купища жени.
Идваха със сватбени рокли, но...
Не се влюбвахме в тях, а трябваше зрителят да усети чувствата на Рос.
После Дженифър се появи.
С нея го имаше същия проблем като с Матю.
Беше подписала да работи по друг сериал.
Ще ядеш ли пържолата, или ще й се караш?
Маделин, пържолата трябваше да е леко запечена.
Гидни, кажи ми, можеш ли да я вдигнеш?
Разбира се. - Точно така.
Значи е леко запечена, а не тежко.
Бяха заснели шест епизода, а не само пилотен епизод.
Поехме голям риск, като я наехме.
Деляхме я с друг сериал, за да видим кой ще победи.
Заснехме три епизода на "Приятели",
докато другият сериал вървеше по телевизията.
Ако Си Би Ес го бяха продължили, щеше да се наложи да ги презаснемем.
Дженифър излъчваше топлота и искреност,
заради които зрителите прощаваха на Рейчъл много неща.
Надявах се това да не е проблем. - Благодаря.
Стоп. Добра работа.
Матю, Джен, вие сте били в други сериали.
Джен, какво беше първото ти впечатление от другите,
когато най-после стана ясно, че ще работиш в сериала?
Първо ще кажа, че се бях снимала в куп неуспешни пилотни епизоди.
Участвах в по един такъв на година. Мислех си:
"Участваш в един пилот годишно, вземаш пари и участваш в друг".
Помня как седях с останалите петима и си мислех:
"Това е страхотна група, чудесен сценарий, трябва да успея".
Затова с подвита опашка
отидох при продуцента на другия сериал и го помолих:
"Моля ви, освободете ме.
Обожавам другия сериал. Нямам нищо против вашия.
Просто обожавам хората там и се забавлявам".
А той каза: "Видях онзи сериал.
Ще ти кажа нещо. Той няма да те направи звезда.
Моят сериал ще те направи звезда".
Мисля, че всичко е ясно. - Той е тук.
Онзи продуцент е тук... - Не!
Извинявай.
Добре, момчетата, вие сте. - "Всичко е относително".
В Лас Вегас Джоуи намира свой близнак по ръце.
Не би ли платила добри пари да видиш еднаквите ръце
в някоя театрална зала?
Ако си тръгнете сега, ще отсека ръката си и ще ви я дам.
От тези ръце...
Разпознайте близнака по ръце на Джоуи.
Втори или трети? - Мисля, че е втори.
Втори? - Да.
Тук, втори. - Точно така!
Томас Ленън! - Радвам се, че ви виждам.
Дами, ваш ред е.
"Страхове и проблеми". - Да!
"Страхове и проблеми". - По-силно, Кортни.
Има съобщение на телефонния секретар.
Ще разпознаете ли гласа? Мат, ще натиснеш ли бутона?
Най-после се оттеглям от офталмологията.
Ще се радвам да дойдете на прощално парти другата седмица.
Том... - Кажете ми дали ще дойдете.
Том Селек. - Том Селек!
Боже! Не казах това! Изглеждаше разочарован.
Моля притежателят на гласа да дойде.
Как може да не е той?
Вижте кой е.
Том Селек, хора! - Здрасти.
Ще седнеш ли? - Как сте?
Радвам се, че те виждам.
Том, имаш бонусов въпрос.
Добре. Моника избра Чандлър пред Ричард.
Какво работеше Чандлър? - Господи.
Трябва да си помислим. - Транспонстър!
Не, заради това загубихме апартамента.
Мисля, че така и не разбрахме. - Май е транспонстър.
Да. - Не е транспонстър.
Да. Казах, че няма такава дума. Тогава загубихме.
Ето го отговора. - Том го знае.
Никой не знае. - И аз така казах!
Това е отговорът! - Да, това е!
Мисля, че момичета печелят точка. - И аз.
Те не... - Казахме, че никой не знае.
Момичетата печелят!
Сериалът от самото начало завладя хората.
Кога започнахте да усещате промените,
за които ви беше казано?
През лятото. - Върнахме се за втори сезон
и всичко беше различно.
Хората започнаха да ни поздравяват, а ние се стряскахме.
Питахме: "Какво искате?". В началото беше досадно.
Никой не ни беше подготвил за това.
Веднъж... Мисля, че беше в средата на седмицата.
Не помня кой ден...
Понеделник, вторник, сряда... - Знам дните от седмицата.
Гледах новините по телевизията. Екранът беше разделен на шест.
Всяка от къщите ни беше показана от въздуха.
Леле... - Гледах и се чудех.
Чувах хеликоптера над къщата си. Мислех си: "Какво, по дяволите?".
Гледах екрана отблизо и видях, че покривът на нищо не прилича.
Когато хеликоптерът отлетя,
взех стълба, качих се горе и видях, че имам течове.
Трябваше да повикам човек да ремонтира покрива.
Никой не преживяваше това, което ние преживяхме.
Затова мисля...
Нямаше външни хора, пред които да си изплачем мъката.
Мисля, че това ни накара да се приемаме като семейство.
Защото семействата ни не разбираха. Приятелите ни не разбираха.
Подкрепяха ни, но... - Ами...
Хората в семейството ми бяха поразени.
Само ние шестимата знаехме какво е.
Работихме здраво по сериала.
Само че едва на летището веднъж...
Не помня къде отивах... Но ги виждах по всички списания.
Казах си: "Майчице! Това е ненормално!".
Песента стана хит по радиото.
Когато един ден я чух в колата си,
осъзнах, че това не е обикновен сериал.
На корицата на "Ролинг Стоун" са! А правим сериал!
Бяха станали важна част от историята.
Не знам кога се случи това.
Дженифър е прекрасна. Защо е такъв феномен?
Просто й стои добре.
Любимата ми случка е, когато водих децата някъде.
Равинът ми ме спря и ме попита кога Рос и Рейчъл ще се съберат
и как ще стане това.
Където и да отивахме, се събираха хиляди хора.
Все едно "Бийтълс" бяха там. Викове, крясъци... Пълна лудост!
Довиждане.
Мисля, че сериалът беше излъчен на 18 различни езика.
Японски
Испански
Френски
Където и да отивах, от Йордания до Индия,
всички знаеха "Приятели".
Майка ми купи дивидита със сериала, когато бях в началното училище.
Донякъде благодарение на "Приятели" научих английски,
а и от сериала научих много за живота и приятелството.
Обичаме "Приятели".
Възможно ли е да нося още дрехи?
Очите ми! Очите ми!
Извратеняк! Извратеняк!
Млъкни! Млъкни!
Миризлива котка, миризлива котка! С какво ли те хранят?
Извинете, извинете, вие, шумните.
Станахме фенове на "Приятели" в първата година в колежа.
Страх ни беше да говорим с момичета. "Приятели" повдигна духа ни.
Даде ни увереност да намираме приятели, особено момичета.
Точно така.
Любимият ми епизод на "Приятели"
е онзи, в който Моника предлага брак на Чандлър.
След като видях това, знаех,
че искам така да помоля любимия си да се ожени за мен - и го направих.
Аз съм самотна майка.
Обществото ни притиска да се омъжим за първия, който поиска.
Но една жена трябва да владее живота си.
Онзи епизод ме накара да мисля,
че мога да поема контрола във връзката си.
Сгодени сме!
Преди една година баща ми се оплака,
че не може да вдигне куфарчето си с лявата си ръка.
На следващия ден го диагностицираха с моторно невронно заболяване.
Борех се с депресията. Бях много зле.
Една седмица не исках да излизам. Не исках да ям.
После започна битката за мен -
битката да гледам единствения човек, когото съм обичал,
да се приближава до смъртта.
Заключвах се в стая и с часове гледах стените.
Мислех за самоубийство.
Бях гей и исках коса като на Дженифър Анистън.
Можете да си представите колко самотен бях понякога.
Връщах се вкъщи заради "Приятели". Сериалът беше...
Образите ми бяха приятели. Нямах други и...
Не мога.
Заради сериала се будех всеки ден. Имах чувството, че имам приятели.
Колкото и тревога и проблеми да изпълват живота ви,
ако гледате "Приятели", ще се смеете.
Като всеки Чандлър, намерих своята Моника.
Ще се разплача. - Това е прекрасно.
Нямат представа какво въздействие оказаха на света.
Трябва да знаят, че са спасили много хора.
Дори да не познават тези хора. Аз съм една от тях.
А за тези, които не харесват сериала...
Ти си съвсем като Джоуи.
Идваш в стаята ми и казваш безсмислени шеги.
Но са забавни. - Направо да се разплачеш.
Шегите са забавни. - Като смес от Джоуи и Фийби си.
Нобеловият лауреат Малала и нейната приятелка Вий
Вий обича "Приятели".
Знам какво е човек да е пристрастен към един сериал.
Гледахме го заедно. - Аз те запалих. Гордея се с това.
Запалих я по сериала. Изпълних мисията си.
По цяла нощ го гледахме заедно. - "Приятели" събира приятели.
Добре, хора, съберете се!
Един от любимите ми моменти е съчетанието.
Когато Рос и Моника искат да изпълнят любимия си танц.
Знам какво ще ни качи горе.
Какво? - Танцът.
"Танцът".
Пет, шест, седем, осем.
В края е.
Тази вечер ще отговаряме на въпроси от публиката.
Тук има много фенове.
Някой има ли въпрос за актьорите от "Приятели"?
Там има една дама. Да, какъв е въпросът ви?
Очевидно всички обичате сериала, но има ли нещо, което не харесвате?
Това се казва позитивизъм.
Има ли нещо, което не ви е харесало по време на снимките?
Маймуната. - Маймуната.
Маймуната. - Не и Марсел! Сериозно?
Маймуната ме плашеше. - Аз я обичах.
Дейвид - не. - Не ти се налагаше да я пипаш.
На мен ми се наложи. - Да.
Виждате ли...
Първо ще кажа, че обичам животни и човекоподобни.
Нямам нищо против животните. Обичам ги. Обаче...
Ето какъв е проблемът ми.
Маймуната очевидно беше обучена и трябваше да си прави номерата
в точния момент.
Само че започна да се случва това -
хореографирали сме всичко точно, но всичко се проваля,
защото маймуната не си върши работата добре.
И трябва да започваме отначало заради маймуната.
Дейвид още се пали по темата. - Случваше се непрекъснато.
Тъкмо ще направим нещо забавно,
а маймуната закъснява и трябва да започнем отначало.
Говори по-сериозно.
А има и нещо, от което вие не пострадахте.
Когато не снимахме, маймуната почиваше на рамото ми.
Тогава треньорът й идваше и й даваше...
Даваше й живи ларва за ядене.
Маймуната си седи на рамото ми,
взема ларва, разкъсва я на две, изяжда я жива и прави така.
Докосваше ме с мръсните си ръце навсякъде...
Просто беше време Марсел да...
да върви да си го...
Страхотен въпрос.
Отговорите си ги биваше. Добре. Май имаме още един въпрос.
Виждам двойка в публиката. Имате ли въпрос?
Да.
Дами и господа, господин и госпожа Гелър.
Кристина Пикълс и Елиът Гулд.
Елиът, Кристина, искам да знам какво си спомняте за онова време.
Помня, че бяха много мили с нас. - Земни, истински хора.
Обичахме ги, защото ни обичаха.
Един ден дойдохме на работа и те казаха:
"Родителите са тук!". Беше трогателно.
Чувствахме се като техни родители. Даже се притеснявахме за тях.
Елиът ми каза: "Държим се като техни родители".
Така се чувствахме, защо те са много мили.
Обичаме ви. - Много сладко.
Благодаря ви, че дойдохте.
Най-много приличам на Моника. Вманиачен съм по чистотата.
Дейвид Бекъм - световноизвестен футболист
Пътувам често и прекарвам много време по хотели.
Когато семейството ми липсва, гледам "Приятели" и се усмихвам.
Портокалов сок и нещо, което прилича на сайдер.
Любимият ми епизод е онзи, в който се приготвят в апартамента.
Мазнина. Пих мазнина.
Рос кара всички да бързат, защото му предстои важна реч.
Защо не сте се облекли? - Имаме половин час.
Чандлър отива в тоалетната, Джоуи сяда на мястото му,
после всичко ескалира.
На моето място си. - Защо да е твое?
Седях тук. - Но стана.
Не отидох в Испания.
Джоуи му отстъпва креслото, но взема възглавниците.
Какво правиш? - Поиска креслото, не възглавниците.
Те са същността на креслото! - Именно. Вземам същността.
Това е един от епизодите, които гледам, когато не съм добре.
Кара ме да се смея почти до сълзи.
Криеш дрехите ми, затова ще нося всичките твои дрехи.
Боже! - Вижте, аз съм Чандлър!
Възможно ли е да нося още дрехи?
Щях да нося повече, ако не бях без бельо!
"Никой не е готов" е първият епизод, заснет в реално време като пиеса.
Горещо ми е, като съм навлечен. По-добре да не правя упражнения.
Понякога трябваше да правим евтини епизоди -
такива, за които не бяха нужни нови декори и...
Как да направим история, в която всички са в една стая?
Какво правихте, когато рамото ти се извади?
Тогава аз и той се карахме за креслото.
Един от най-добрите ни епизоди.
Спомням си. - Добре, кажи.
В епизода имаше пожарникари. - Не.
Съжалявам. - Дойдоха пожарникари.
Дойдоха да помогнат на Джоуи.
Съжалявам, обърках се. - Кажи го пак.
От месеци не съм виждал нещо толкова забавно.
Чандлър и Джоуи се карат за креслото.
Джоуи тича и скача в креслото.
Заснехме това три пъти и мина идеално.
Защо ни трябваше четвърти път?
Да седна ли в скута на Мати?
Тръгнах да прескачам масичката и по някакъв начин се спънах.
Краката ми бяха във въздуха, а рамото ми излезе.
Ще гледаме ли как си вади рамото?
Ето го. - Не искам да гледам болка.
Не изглежда сериозно, докато не станах.
Начало.
Не! - Там ли се случи?
Да. - Наистина ли?
Да. - По дяволите.
Грешната ръка ли дърпаш? - Другата.
Другата ръка.
Слиза твърде ниско. По дяволите.
Гретхен, дай ни момент.
Да спрем ли?
Това сериозно ли беше? - Болеше.
Нали някой се опита да я дръпне? Боже!
Да, стоп. - Наистина ли? Стоп.
Идват парамедици. Трябва да го заведат в болница.
Трябваше да спрем снимките. Не можехме да заснемем други сцени.
В този епизод шестимата бяха на едно място!
Приключихме за нощта.
Помните ли как превръзката ми беше вкарана в сценария?
Не.
Джо, затова родителите ти казваха да не скачаш на леглото.
Трябваше да я вкараме в сценария, но изчакахме той да се оправи,
преди да заснемем края на "Никой не е готов".
Каза ли на доктора, че си подскачал? - Не.
Това, което започна като най-простия епизод на "Приятели",
отне най-много време.
Имаше едно нещо, което винаги правихме преди снимки,
но не го направихме тогава. - Груповата прегръдка.
Не я направихме. - Така е.
Така ли? - Само тогава не я направихме.
Защо? - Не знам.
Защото зрителите чакаха и трябваше да бързаме.
Мисля, че затова не я направихме. - Наистина ли?
Беше рано... - Много рано.
А след това той всеки път искаше групова прегръдка.
Да. - Не искаше пак да пострада.
Трябва да я направим. - След инцидента винаги я правехме.
Къде я правихме? - Насам.
Към лилавата врата. - Правихме я тук.
Да, някъде тук. - Да я направим.
Значи ние...
Атмосферата по време на снимки винаги беше енергична.
Беше вълнуващо.
Беше забавно, но работата беше тежка.
Слушахме публиката - ако някоя шега не ги разсмиваше,
дори ние да я харесвахме, зрителите ни казваха, че не става.
Тогава се опитвахме да я оправим.
Това е бюфет в беда. - Много ясно. Ще изям всичко.
"Ще си взема платеното"?
Това ми харесва. - Кевин, предстоят много промени.
Добро е. - Готови ли сте?
Къде е сервитьорката? Умирам от глад.
Това е бюфет. - Сега ще си взема платеното.
Енергията на публиката ми харесваше.
На хората, които гледаха на живо. - На мен също.
Все едно всяка седмица правехме пиеса.
Често когато зрителите се смееха на някоя шега,
си мислех: "Чакайте да видите следващата".
Това ме караше да... Чувствах се възнаградена.
Или не чувствах нищо. - Идвам.
Седни тук.
Аз имах чувството, че ще умра, ако хората не се смеят.
Това не е здравословно.
Понякога хората не се смееха на репликите ми,
а аз се изпотявах и получавах конвулсии.
Направо откачах.
Не е приятно. - Не си ни казвал това.
Не съм ли? - Нямам спомен да си го казвал.
Всяка вечер се чувствах така.
Най-много слушахме зрителите, докато снимахме в Лондон.
Моника и Чандлър са в легло заедно.
Начало.
Днес ще се женя!
Добро утро, Рос. - Ще се женя!
Дали знаеше, че съм тук?
Зрителите полудяха.
Мислехме си: "Това е лудост". Но го оставихме да продължи.
Твой ред е. Шегувам се.
Стоп! - Той ми каза да кажа това.
Мисля, че тогава започнахме да преосмисляме Моника и Чандлър.
Първоначалният план беше да спят заедно в Лондон,
а после да си кажат: "Боже, какво направихме?".
Само че когато видяхме реакцията на публиката,
осъзнахме, че няма да е толкова просто.
Досега не бях правил това с теб.
Това беше краят на сезона. Имахме време да го обмислим.
Само че това беше силен момент. Знаехме, че ще го използваме.
От "една нощ в Лондон" го направихме на нещо сериозно.
Още съм на лондонско време. Това брои ли се?
Брои се. - Чудесно.
Тогава още не знаехме докъде ще стигне това.
Мислехме, че ще е забавно да го правят тайно,
и това ни даде много забавни ситуации.
Аз съм. Влизам.
Денят ми беше дълъг и труден.
Обичам епизода, в който тъкмо са се върнали от Лондон
и Моника и Чандлър крият връзката си.
Минди Колинг - актриса, сценарист, продуцент
Благодаря за поканата.
Актьорите знаят колко забавна гледка ще е това -
по-забавна от всичко, което биха казали.
Рейч.
Фийбс.
Довиждане.
"Приятели" се справя чудесно с фарса.
Какво беше това?
Тайна като връзката на Чандлър и Моника е забавна,
защото зрителите я знаят, но персонажите - не.
Това е от "Всички научават". Апартаментът на грозния гол мъж.
Фийби и Рейчъл са дошли с Рос. Празно е, но е хубаво място.
Боже, този апартамент дали не е прекрасен?
Досега не осъзнавах колко е хубаво тук!
Защото гледаш само грамадния гол мъж.
Подай заявление, или аз ще заживея тук преди теб.
Така го каза. - Така ли?
Не очаквах да кажа това,
но отивам в тоалетната на грозния гол мъж.
Фийби поглежда през прозореца.
Вижте, Моника и Чандлър! Ехо!
Чандлър и Моника са близо един до друг.
Започват да си свалят дрехите. Фийби не може да повярва.
Чандлър и Моника! Чандлър и Моника!
Рейчъл вижда каквото вижда тя. - Боже!
Чандлър и Моника! - Боже!
Очите ми! - Разбирам.
Фийби, Фийби, Фийби! Спокойно!
Правят го! - Знам, знам. Наистина знам.
Знаеш ли? - Да. Джоуи - също.
Но Рос не знае, затова спри да викаш.
Какво става?
Какво има? - Нищо!
Радваме се, че може да вземеш този апартамент!
Наистина е хубав. - Нали?
Хайде, покажи емоция!
Боже... Добре...
Не се вълнувайте. Отдавна не съм правила това.
Трябва да вляза в кожата на Фийби.
Миризлива котка, миризлива котка! С какво ли те хранят?
Миризлива котка, миризлива котка!
Не е твоя вината, че не те водят на лекар.
Очевидно не те обичат.
Не си много мека и не си им приятел...
Здрасти. - Странно е. Ходех си по улицата.
По случайност нося... - Китара.
Да. Трябва ли ти помощ? - Да. Май да.
"Миризлива котка" е една от любимите ми песни.
Боже... - Нещо против...
Не. - ... да я засвиря?
Ще се радвам. - Добре.
Миризлива котка, миризлива котка! С какво ли те хранят?
Миризлива котка, миризлива котка! Не е твоя вината...
Това не беше зле. - Добре ли беше?
Да, много добре. - Благодаря.
Не те водят на лекар! Очевидно не те обичат!
Не си много мека и не си им приятел.
Миризлива котка, миризлива котка! С какво ли те хранят?
Миризлива котка, миризлива котка! Не е твоя вината...
Миризлива котка, миризлива котка! Воняща котка!
Не е твоя вината.
Миризлива котка, миризлива котка! Воняща котка!
Не е твоя вината.
Миризлива котка, миризлива котка! С какво ли те хранят?
Миризлива котка, миризлива котка! Не е твоя вината!
Миризлива котка, миризлива котка! С какво ли те хранят?
Миризлива котка, миризлива котка! Не е твоя вината!
Точно така.
Благодаря ви. Това беше страхотно.
Но е по-добре, като я пея сама.
Да. - Чухте я.
Може ли да кажа нещо?
Благодаря ти, че беше тази, която прилича на нас в "Приятели"...
Не знам как да го кажа...
Но ти беше различната, която не изневери на себе си.
Благодаря ти. Благодаря ти, че и ти си такава.
Ще се разплача. - Да.
Не съм гледала цели сезони. - Аз също.
Така ли? Аз пък съм гледал всичко. - И аз мисля, че съм гледала всичко.
С Мишел започнахме четвъртия сезон.
Мислех, че съм го гледала, но все едно не съм...
Епизодите харесват ли ви?
Харесват на Мишел. Аз не мога да се понасям.
Защо? Прекрасна си! - Не знам.
Като Лиса, и аз не бях гледал сериала от 17 години,
докато дъщеря ми не започна да го гледа миналата година.
Това ме накара да го гледам.
Когато аз го гледам... Трудно ми е да гледам себе си...
Само че с всичко, по което работя, е така,
защото не вярвам на актьорската си игра.
Знам, че всичко е наужким, защото аз го играя.
Какво? - Това ти е работата.
Знам, но ми е странно да се гледам. Не си вярвам.
Когато гледам сериала... Странно е.
Но когато гледах вас, се гордеех, че съм работил по това.
Някои сцени са невероятни. - Да.
Когато гледам епизодите, се смея с глас на всяка сцена.
Вие ме разсмивате.
Това с кожения панталон... Излъчиха го онзиден.
Аз и Морийн вечеряхме в кухнята. Даваха "Приятели".
Казах: "Гледай. Я да видим кой епизод е".
Оказа се онзи с кожения панталон.
Казах на дъщеря си: "Гледай това. Забавно е. Гледай Дейвид".
Наистина беше забавно.
Всяко дребно нещо, като това да си вдигнеш панталона,
да се спънеш, да се треснеш по главата...
Познавам те и знам, че при теб нищо не е случайно.
Гледах те как работиш. Беше гениален.
Не знам кой точно съм, но съм част от семейство Гелър.
Невероятно подреден съм, адски невротичен съм
и нося тесен панталон.
Кит Харингтън-Гелър - награждаван актьор
Едно от нещата, които правят сериала толкова забавен,
е фактът, че актьорите са майстори на физическата комедия.
Има една сцена с Дейвид Шуимър.
Рос е решил да не плаща за доставка на един диван.
Започват да го качват по стълбите. Бързо се появяват проблеми.
Това не се качва по стълби.
Завийте. - Повече не можем.
После Дейвид Шуимър им казва да завъртят.
Хайде, завъртете. Завъртете. Завъртете!
Завъртете! Завъртете!
Завъртете! - Млъкни, млъкни, млъкни!
А тази сцена е толкова проста.
В сценария са трима актьори, носещи диван по стълбите.
Има една страница с диалог.
Нищо в диалога не обещава грандиозен смях.
Само че това, което правят, докато носят дивана нагоре,
е едно от най-забавните неща, които съм виждал по телевизията.
Добре, започваме. - Завъртете!
Завъртете!
Добре, да спрем.
Помните ли цветовете на знаците си? - Жълт.
Син. - Ти син ли си?
Не гледах надолу. Ориентирах се... - Гледаше.
Гледах ъгъла... - Всеки път се спъваше.
Аз пък не те помня да се спъваш.
Ти помниш ли? - Да...
Влетя, погледна знака... - Не, спънах се.
Всеки път падаше. - Падаше на стъпалото!
И тичах. - Тичаше бързо.
Втория път гледах ето така.
Влизам и тичам. Фийбс, гледай, гледай!
Фийбс, гледай!
Третия път дръпнах стола, а той падна.
Фийбс, гледай, гледай!
Боже. Съжалявам.
Накрая и ти дойде.
Не можех да понеса някой да се смее, а аз да не се смея.
Фийбс! Фийбс! Гледай, гледай, гледай!
Списание "Сапунена опера".
Не!
Онова йети умее да говори.
Йетитата умеят да говорят. Затова...
Това гафове ли са?
Онова йети умее да говори. - Йетитата умеят да говорят.
Затова не ги виждаш на снимки.
Ако той свири на сватбата ни, всички ще си тръгнат.
Ще е както когато рапира на моята бут мицва.
Твоята бут мицва ли?
Благодаря.
Какво?
Как успяваш да не се засмееш?
Край!
Колко ще издържите?
Нищо. - Нищо? Добре.
Как може... Погледнах те. Съжалявам.
Начало.
Как може Ема още да спи? - Разбирам те. Какво ще правим?
Печеля! - Какво е това, да го...
Готови?
Печеля!
Какво е това? - Ши... огън, кретен такъв.
Играта свърши. Сваляй халата!
Ами добре... - Не!
Не! Не го сваляй!
Мати, идеята беше твоя, помниш ли?
Ако тя не занесе подноса при лекаря, хора умират.
Не!
Лиса, смехът ти... - Велик е!
Заразителен е. - Сладък е.
Най-заразителният звук.
Гафовете бяха много забавни.
Кой от вас се смееше най-шумно?
Кой... Наистина ли? - Лиса.
Лиса Кудроу е била най-шумна.
Да, не мога да се спра. - Най-приятният смях...
Когато Лиса се смее... - Боже!
Никой не спомена мен!
Маги Уилър! Джанис!
Как си? - Маги Уилър.
Маги, седни на ъгъла тук, Джен, влез навътре, сместете се.
Маги, седни тук. Благодаря ти, че дойде.
Нека си поговорим за Джанис.
Откъде... Откъде идва Джанис?
Изпратиха ми обявата за прослушване по факса.
Търсеха бързоговореща нюйоркчанка. Казах си, че знам една такава.
Израснала съм там. Тя живее в мен. Това е.
Обичаш ме, Чандлър Бинг.
Не е вярно. - Търсиш ме.
Нещо в душата ти ме зове като боен рог.
"Джанис! Джанис!"
Желаеш ме, нуждаеш се от мен, не можеш да живееш без мен.
Матю Пери е страшно забавен.
Когато си отвори устата, си казах: "Ще се разсмея.
Трябва Джанис да се смее.
Иначе няма да издържа и една сцена с него".
Погледнах го и... Така се започна.
Появи се на момента. Благодаря за вдъхновението, Матю.
Добре, хора. О, боже мой! Приятелите отново са заедно!
И аз бях тук! - Маги Уилър!
Благодаря ти. Аплодирайте Маги Уилър!
Какво ще кажете за това? Страхотна изненада!
Обичам я. - Сега...
По сериала работеше един много специален човек,
който не можа да дойде тази вечер,
но много искаше да се включи, затова ще говорим с него по "Зуум".
Дами и господа, аплодирайте Джеймс Майкъл Тайлър.
Тук е! Самият Гюнтер! Той е тук!
Как сте? - Здравей!
Изглеждате прекрасно.
Разкажи ни какво беше да участваш в сериала
и как твоят образ оживя в продължение на сезоните.
Това беше най-паметното десетилетие в живота ми.
Не мога да си представя по-хубаво изживяване.
Беше радост да работя с тези хора. Чувствах нещо наистина специално.
Рейчъл? - Да?
Кога е рожденият ти ден? - 5 май. Защо?
Правя списък с рождени дни.
Моят е на... - Няма значение.
Аплодирайте Джеймс Майкъл Тайлър. Самият Гюнтер!
Благодаря.
Ще ми позволите ли да задам един леко нахален въпрос?
Нямало е как да не осъзнаете, че сте млади,
сексапилни, красиви и успешни актьори.
Не мога да си представя, че не е имало романс извън снимките.
Ами... Дейвид?
Да... Ами... - Първия сезон.
По време на първия сезон ние... Адски много си падах по Джен.
Мисля, че беше... - Беше взаимно.
Падахме си един по друг,
но бяхме като два разминаващи се кораба,
защото все един от нас беше обвързан.
Не пресякохме тази граница. Уважихме това.
Но и двамата... - Глупости!
Не... Не... - Шегувам се.
Спомних си... - Вярно е.
Веднъж казах на Дейвид:
"Ще е гадно първата ни целувка да е по телевизията".
А за първи път се целунахме в кафенето.
Вкарахме чувствата си един към друг в Рос и Рейчъл.
Това взе ли ума на някой друг?
Сцената с първата им целувка в кафенето...
Гледах я онзи ден и се разплаках...
Беше толкова напрегнато... Беше съвършено...
Радвам се, че не... Не знам...
Това значеше, че се сте велики актьори.
Не сме толкова велики.
Кафенето, късно вечерта.
Рейчъл вдига столовете. Рос влиза. Емоционален е.
Здрасти. - Не си взех котка.
Това е интересно. - Не, не, не е интересно, ясно?
Изобщо не е интересно.
Точно обратното на интересно е. - Добре, Рос, разбрах.
Нямаше право да ми казваш за чувствата си!
Какво? - Беше ми добре с Джуди преди това!
На мен ми беше добре, преди да разбера за вас!
Мислиш ли, че ми беше лесно да те виждам с нея?
Да беше казала нещо по-рано!
По-рано не знаех! А ти защо не ми каза?
Нямаше подходящ момент. - Виждаме се всяка вечер!
Не... Не е всяка вечер. А и не е като да не съм се опитвал.
Все нещо ни пречеше... Италианци...
Бивши годеници или... италианци...
Беше само един италианец. Искаш ли да кажеш нещо?
Искам да кажа, че това не ми трябва сега.
Късно е. Обвързан съм. Щастлив съм. Това е!
Значи ще загърбиш чувствата си към мен?
Правя го от девети клас! Добър съм в това!
Хубаво, продължавай с това!
Не си ми притрябвал! - Хубаво!
Хубаво! Знаеш ли какво? Сега имам завършек!
Той излиза. Бясна, Рейчъл заключва трите ключалки на предната врата.
Спира, подпира се на маса и свежда глава.
Поглежда нагоре и вижда Рос на вратата.
Той се е вторачил в нея.
Двамата се гледат.
Бавно пристъпва към вратата.
Отключва първата ключалка, после втората и третата.
След това се опитва да отвори вратата.
Пробвай отдолу.
Вратата се отваря, Рос влиза,
прегръща Рейчъл и двамата се целуват.
Това си го биваше.
В първата година или две по време на почивки от репетициите
имаше моменти, когато се гушкахме на дивана.
Така заспивахме.
Чудех се как така всички не знаят, че си падаме един по друг.
Знаехме. - Със сигурност знаехме.
Страхотно. Благодаря.
Не можехме да направим нищо за това.
Но пък ако се бяхте събрали и не се беше получило,
сигурно връзката ви на екрана нямаше да е толкова страхотна.
Добре.
Ще задам на всеки от вас въпрос,
на който се отговаря с "Да" или "Не".
Рос и Рейчъл бяха ли се разделили?
Абсолютно. - Да.
Да. - Да.
Да, почивахме си един от друг.
Да.
В сериала гостуваха страхотни звезди.
Хора, на които бяхме огромни фенове.
Да. - Дани Девито.
Някой повика ли дългата ръка на закона?
Много беше забавен. - Да.
Помня... Боже... - Бен Стилър.
Бен. Беше голям смях.
Помните ли как... Отидохме там...
Какво си се разквакал? Квак-квак, Доналд Додо!
Проклето пиле!
Беше толкова забавно. Даже не разбирам защо!
Защото той е забавен. - Защото е Бен Стилър.
И Джулия Робъртс. - Джулия Робъртс.
Кой се наслади на Джулия Робъртс?
Ела.
И твоят човек - Брад. - И той дойде за един епизод.
Рейчъл Грийн! Мразя я, Рос! Мразя я!
И един от моите идоли - Шон Пен.
Ще ме целунеш ли? - Да, но първо ми кажи кой си.
После получихме сценария и осъзнах, че ще играя картоф.
Беше епизодът за Хелоуин. - Имах много малко диалози с него.
Мислех си:
"Тук е най-великият актьор, а аз съм картоф".
Боже, ти си "Спутник". - Да!
Ожени се за нея.
В десетте сезона на "Приятели" сте носили феноменални костюми.
Искаме да разгледаме някои от тях.
Ще направим модно ревю "Приятели: Отново заедно".
Музика.
Дами и господа, посрещнете Кара Делевин!
Кара дефилира с шаферската рокля на Рейчъл
от сватбата на Бари и Минди във втория сезон.
Вижте я! - Да!
Доста е скромна като за рокля за шаферка.
С кожения панталон на Рос от пети сезон излиза Синди Крауфорд!
Да!
Невероятно тесния панталон на Рос.
След като го обу, не можа да го събуе.
Това е познато на всички ни.
Време е за "Спутник", а когато си мислите за "Спутник",
мислите си за неповторимия Джъстин Бийбър.
Какво? - Какво?
Наполовина руски спътник, наполовина картоф.
Гледайте Джъстин Бийбър, дами и господа!
Не е за вярване, че накара това да изглежда добре.
Следва може би най-известният.
Наполовина еврейският приятел на Дядо Коледа -
Коледният броненосец!
Дами и господа, Кара Делевин като Коледния броненосец!
Боже! Това е невероятно!
Това е върхът в кариерата й като модел.
А така! - Давай, давай!
Невероятно! - Дами и господа!
Облечен с всичките дрехи на Чандлър е Мат Лебланк!
Как направи това? Как?
Много си сладък! Боже!
Възможно ли е да носи още дрехи?
Давай, Мати!
Финалът на "Приятели" и прощалното парти.
Тази вечер записват последния епизод от иконичния ситком.
В момента съм в апартамента на Моника и Чандлър.
Тук след няколко часа ще дойде краят на прочутия сериал.
Сериалът е за времето,
когато приятелите на човек са семейството му.
Ако човекът има свое семейство, това време е отминало.
Мисля, че сериалът намери естествения си завършек.
Важно беше за всеки да има щастлив край.
Искахме да се знае, че Моника и Чандлър ще имат деца.
Здрасти. - Здрасти.
И че Фийби ще е щастлива.
Искам едно такова. - Така ли?
Кажи ми кое и ще го скрия в палтото си.
Обсъждахме дали наистина искаме Рос и Рейчъл заедно.
Рейчъл? - Съжалявам.
Обсъждахме неясен край...
Но после си казахме: "Не, това е "Приятели".
Хората чакаха десет години те да се съберат.
Ще им дадем каквото искат,
но ще намерим начин да го направим неочаквано".
Има ли начин да ме пуснете да... - Не, не!
Боже! Тя слезе ли от самолета?
Слязох от самолета.
Стоп.
Нощта беше трудна.
Исках да се насладя на всяка минута. Не ми се искаше да свършва.
Адиос, ариведерчи, оревоар. Първи дубъл, пет камери.
Да отидем на кафе?
Да. Къде?
Стоп.
Щом се свърши...
С Марта се спогледахме. Сякаш се разпаднах на парчета.
Много плакахме онази вечер.
Не знам как успяхме да се справим със сцените.
Спомням си как всички бяхме там, в коридора.
Беше хубаво. Бяхме се усамотили. - Да.
Дори сега, като мисля за това, ме изпълват емоции.
Това не беше просто краят на сериал.
Вече краят на десетгодишна връзка.
Горди сме със сериала,
но, както става с всичко хубаво, тъжим, когато приключи.
В онази нощ, след като казах, че сме приключили...
Стоп.
... веднага започна разглобяването на декорите.
На следващия ден на тази сцена щяха да снимат нов сериал.
Да гледам как прибират декорите,
беше като да гледам как някой опакова детството ми.
Завършихме с парти.
Всички останаха на снимачната площадка,
поръчахме пица и бира, хора се подписаха на стените...
Беше прекрасна, трогателна нощ.
Накрая всички ли се подписахме тук?
Уенди. - Всички сме се подписали.
Карлос! - Защо пише "20-21"?
Ето го моето. - Какво?
Какво пише? - "Акам тук".
Точно така...
Знаех си! - Разбира се, че това е от теб!
"Най-хубавите ми десет години. Обичам ви."
Това е от мен. - Хубаво е.
Но не е хубаво като моето.
Сега шестимата сте тук.
Лиса, минавало ли ти е през ума,
че може да направите нов епизод или филм?
Замисляла ли си се за това?
Не. - Не.
Не съм. Това го решават Марта и Дейвид.
Чух ги да казват и съм напълно съгласна,
че са приключили сериала много добре.
Всеки има хубав живот.
За да напишат истории, ще трябва да развалят това.
Не искам ничий щастлив край да бъде развален.
А и на моята възраст да се държа като Фийби - не става.
Ще трябва да порасна. - Нека ви питам тогава.
Къде мислите, че са образите ви днес?
Къде е Рейчъл? - Рейчъл.
Мисля... Оженихме ли се?
Да кажем, че сме се оженили. - Да.
Женим се, имаме деца.
Ти още играеш с кости. - Още играя с кости.
Това е палеонтология. - Още си палеонтолог.
Това за играенето с кости всеки път разсмива Джоуи.
Играе си с кокалите...
Значи вие сте заедно, щастливи сте и имате деца.
Къде са Моника и Чандлър?
Моника е все така състезателен характер.
Децата й сигурно вече са завършили гимназия,
но тя все още ръководи продажбата на сладки в началото училище.
Просто не може да се спре. А ти ме разсмиваш всеки ден.
Исках да съм сигурен, че си ме взела предвид.
Как е Фийби? - Омъжена е за Майк в Кънектикът.
Имат деца. Мисля, че тя подкрепя своите деца,
които са различни, и всички деца, които са различни.
Създава програми за изкуство и музика.
А Джоуи къде е?
Мисля, че е отворил сергия за сандвичи на Венис Бийч.
Дано е така. Дано.
Защо не? - Дано.
Ето я Кортни Кокс. Сестра ми в сериала.
Честно, ще се разплача.
Това ще е последният път, когато говорим заедно за сериала.
Това няма да се повтори още петнайсет години.
Но няма да чакаме толкова, за да отидем на вечеря.
Няма да чакаме толкова, за да се съберем.
Днешният ден ми хареса. Наистина.
Не знаех какво да очаквам.
Знаех, че ще се зарадвам да се срещна с тези петима души.
Нещо, което не очаквах,
беше да се върна тук, на снимачната площадка.
Това е готино. Да.
Само кажи, че не плача така, когато вечеряме заедно.
Така е. Джен никога не плаче. - Не...
Беше невероятно. Всичко си дойде на мястото.
Станахме най-добри приятели... Просто... Химията...
Това промени живота ни завинаги. Не само нашия, а и на зрителите.
Това е чувство, което никога няма да забравя.
Благодарна съм за това и ви обичам.
Обичам ви. - И ние те обичаме.
Сега Кортни ли си? - Кортни съм.
Най-добрият начин да го опиша...
След края на сериала на парти или друго събиране
ако един от нас срещнеше друг, това беше краят.
Тогава... - Цяла вечер говорихме с него.
Това е вярно. Спомням си. - Това беше.
Извинявахме се на другите,
но те трябваше да разберат, че сме срещнали специален човек
и ще си говорим с него цяла нощ.
Така е... - Истина е.
Така стана.
Така е с всички ни. Просто така стоят нещата.
Сега ще се разплача. - Хубаво. Имам кърпичка.
Ще я взема. - Изследвана е за ковид.
Благодаря. Изследвана ли е? - Да.
Дами и господа, актьорите от "Приятели".
В памет на Джейми Тарсес - продуцент,
Барбара Милър - кастинг директор, Алиша Скай Кюнърт - сценарист,
Върнън Кайфър - оператор, Ехуд Джилади - охрана
Превод АЛЕКСАНДЪР МИШКОВ
ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО