Като галилеяни станахме свидетели на първото Му чудо.
Той ни предупреди, че ще дойде време на голяма измама.
Но ние трябва да се държим за нашата вяра,
докато един ден Той се върне, за да ни спаси от края на света.
Повечето хора не вярват, че Исус се връща.
Ами ако имаше доказателства, че това е вярно?
Защото има толкова много хора, които са откривали малки детайли за това,
и мисля, че тук трябва да има някакъв пример.
Библията говори за това като за мистерия, но защо грабването трябва да се случи,
какъв е смисълът във всичко това? Галилеянин би разбрал това перфектно.
Те са ключът към всичко. Аз съм удивена,
никога не съм мислила, че ще го видя в живота ми.
Това е най-дълбокото откритие в човешката история.
Откакто обещанието Му бе дадено с виното на Господнята вечеря,
светът няма да знае денят на завръщането Му,
но ние бяхме избрани да съхраним истината до края на дните.
Така че дори да не сме отминати от смъртта,
други да могат да разкрият това, което ние сме знаели и вярвали.
Това откритие доказва, че Той се връща.
Преди 2000г
ПРЕОТКРИВАНЕ НА ИСТИНАТА
ЗАЩО ИСУС ЩЕ СЕ ВЪРНЕ
ПРЕДИ ГНЕВА
Не ни е съдено да живеем на този свят вечно,
защото от земята сме взети
и не сме нищо повече от прах, и в прахта ще се върнем.
Макар че тялото трябва да загине, духът живее вечно,
затова ви призовавам да търсите нещата, които са вечни,
а не това, което ще се разпадне и ще изчезне.
Докато ви пиша, предсказаното идване на Месията,
нашия Господ Исус Христос, сега е изпълнено,
защото ние чакаме пророкуваното Му завръщане в края на дните.
Той дойде за първи път, за да спаси света,
и Той ще се върне, за да го съди.
Братя и сестри в Христа,
знайте, че се приближава време на голяма скръб,
която не е имало от началото на света, нито ще има отново.
Но нашият Господ ще се върне, за да избави онези, които Го следват,
от гнева, който ще се излее над всички, които живеят по лицето на Земята.
Време на световни войни, глад,
големи земетресения и болести, които ще донесат изобилие от смърт.
Океаните ще бушуват и земята ще гори,
луната ще стане като кръв, а слънцето ще потъмнее като вретище.
Но ви предупреждавам, че преди онези ужасни дни
ще настъпи голямо отпадане от вярата.
И когато настъпи часът на съд над този паднал свят,
ще са останали малко от тези, които наистина вярват.
Макар че знаците за завръщането Му
са ви били разкрити в Писанията,
има някои тайни, за които Бог казва, че ще бъдат запечатани
до времето на последните дни.
Разбиране, което ще бъде разкрито на поколението,
което ще стане свидетел на завръщането на Месията.
Страхувам се обаче, че когато Спасителят се върне,
ще намери ли вяра, останала на Земята?
Минали са повече от 2000 г откакто са записани последните пророчества,
и днес основанието за изпълнението на почти всеки пророчески белег,
предсказан във всичките библейски пророчества, никога не е било по-видно.
В резултат, напоследък се увеличиха дебатите за белезите на времето,
което доведе до нарастващо разделение относно това време,
когато Месията ще се върне.
В крайна сметка, щом има предсказани събития в древните записи,
те наистина трябва да се сбъднат и в такъв случай познаването на времето
за завръщането на Господ, би било от голямо значение.
"Времето" е истински горещ бутон,
особено сред религиозните хора, християни и други.
Ние обичаме предсказуемостта. Искаме да знаем кога Той ще се върне.
Конфликтът, несъгласието, спорът за времето на грабването,
през последните 10 години излезе извън рамките.
Знаете, вместо да казват, че се обичат, както се казва за ранната църква,
днес за църквата се казва, че се бият помежду си.
И последните констатации от различни организации, потвърждават,
че междуособиците сред християните се задълбочават.
В едно наше проучване питахме кога мислят, че ще се случи грабването.
Най-голямата група, 36%, вярва, че грабването ще се случи преди скръбта.
Но ако това е най-голямата група, означава, че няма мнозинство,
което да вярва, в каквото и да е грабване.
В допълнение към 36%, които вярват,
че грабването ще се случи преди периода на скръбта,
4% от християните вярват, че то ще се случи в средата.
18% вярват, че грабването ще се случи в края.
Останалите 13% се състоят от други вариации и теории.
4% просто не са уверени в нищо от това.
И изненадващо растяща статистика, останалите 25%
изобщо вече не вярват в грабването.
Но защо се случва това?
Хората имат бърз достъп до много информация
на една ръка разстояние, така че те искат да развиват идеите си сами.
Те искат да поставят този "рог на изобилието",
есхатологични вярвания от всякакъв вид върху херменевтичната рамка.
Но наистина мненията може да не си съвпадат.
Така че, докато бушува дебатът относно белезите на времето...
Някои християни вярват, че това са последните белези
за завръщането на Христос, защото Русия окупира разкъсаната от война Сирия,
Израел се подготвя за война и изпраща войски на границата...
Светският свят, който съставлява по-голямата част от световното население,
не може да се тревожи за завръщането на Исус, той осмива това
и го възприема като нищо повече от необосновани библейски глупости.
Това помага хората да се отдалечат.
Първо ще ги отдалечи от темата, за която говорим,
но в крайна сметка ще накара хората да стоят далеч от църквата,
далеч от християнството, далеч от преследване заради вярата.
Ето колко сериозно е това.
Да, сигурен съм, че някой, който не се е задълбочил в учението на Исус Христос
ще си почеша главата малко за нещо толкова важно като това,
че Исус се връща.
Християните дори не могат да обяснят как и кога ще се случи това.
В крайна сметка, ако достоверността на библейските пророчества
може да бъде потвърдена от историческите открития,
тогава защо повечето християни не могат да попаднат на една и съща страница,
когато става въпрос за завръщането на техния Месия?
Може би това е така, защото задаваме грешен въпрос.
Има толкова много спорове за това кога Исус се връща,
но никой не спира и не пита: Защо?
Но фактът е, че времето не е така важно,
като причината за завръщането Му.
Хората забравят дори да попитат - Защо Исус се връща?
Защо всичко това ще се случи? Защо трябва да има край на света?
И мисля, че се фокусираме върху грешното нещо.
Въпросът е, защо грабването трябва да се случи. Какъв е смисълът в това?
И така, какъв е смисълът?
Дали събитията от последното време са просто последователност на древни суеверия
или тези, които са били с Христос, са разбирали нещо много по-голямо,
което е погребано в пясъците на времето?
Преди нашата история да започне, първо трябва да разберем,
че Исус не е бил просто юдеин. По-специално, той е бил галилеянин.
Не само това, но и учениците на Исус също всички са били галилеяни.
Те не само са били галилеяни, но са били галилеяни от всички сфери на живота.
Има човек, който е рибар, има човек, който е бирник,
и все пак Исус събира тези галилеяни заедно.
И мисля, че има голяма причина, поради която галилеяните,
Неговите ученици, бъдещите апостоли,
ще разговарят с Христос на галилейския диалект.
Виждате ли, въпреки че регионите в целия древен Израил
споделят една и съща култура, галилеяните развиват обичаи,
които са уникални само за тях. Защо това е важно?
Защото Исус е използвал културата на хората,
за да предаде по-дълбоко духовната природа на Бога.
Той използвал думи, символи, аналогии и притчи, за да разберат това.
Виждате го в проповедта на планината,
говорейки с тях по начин, който те могат да разберат.
Говорейки им за това, че са ловци на хора, знаете примера.
Защо би използвал тази аналогия, освен ако не е знаел, че това са рибари?
Всичко, което е казал се основава на живота, който е живял,
на културата, към която е принадлежал.
Мисля, че ни е трудно да разберем в наши дни как е било за тях по тяхно време.
Когато Исус говорел, това е било от сърцето Му, към сърцето им.
Имало е дълбока връзка.
Вярващите от първи век са имали толкова ясно разбиране
на това, което Исус е казвал. Той им е дал ясно откровение.
Затова не е чудно, че един ден учениците Му дошли при Него да питат
за изпълнението на Божия план за бъдещето.
И Исус им отговорил с шокиращи подробности.
Използвал е илюстрации, които те могат да разберат,
които казват, че светът върви към своя край и ето как ще се случи това.
За да разберем напълно дълбочината на онова,
което Исус е разкрил на галилеяните, относно това как и защо ще се върне,
трябва да разберем уникалното общество, към което Той се е обръщал.
Трябва да видим Месията през техните очи.
Това даде искра за амбициозен изследователски проект и фрагменти
от ново прозрение започнаха да разкриват забравените пътища на древните галилеяни.
Знаете ли, че 2/3 от благовестието е станало на малка ивица земя
край Галилейското море? 2/3 от евангелието!
Всъщност, това няма смисъл, ако наистина се замислите.
Повечето от юдеите не са живели там,
но все пак 2/3 от евангелието е станало точно там.
Така че не можете да пренебрегнете културата, хората, живота
и навиците им в онези дни.
И затова галилеяните играят толкова голяма роля.
Има много други хора, които имат много парчета от пъзела.
И много други хора, които работят по същия проект,
голям изследователски проект, за да сме сигурни, че всеки ще го разбере правилно.
Защото има толкова много хора, които дадоха малки късчета,
парченца от това, мисля, че трябва да има насока тук.
И има... парчета от пъзел, които оформят пророческа времева линия,
изтъкана през древното Писание, които директно препращат
към древна Галилейска церемония.
Церемония, която се предава през поколенията, за да предскаже
как и защо Христос ще се върне в последните дни на света.
И от всички древни церемонии, тази тайна се е скрила в нея.
Тя е скрита вътре в единствената по рода си сватба.
Сватба, която има обичаи, развиващи се в продължение на година.
Разкриваща хронологична последователност на събития,
съвпадащи перфектно със записаните библейски пророчества,
насочващи към второто идване на Христос.
Това е сватба. Това е сватба в галилейски стил.
Няма съмнение за това.
Защо е използвана галилейска сватба?
Защото всичките Му ученици били галилеяни.
Когато Исус учи Своите ученици, Той използва обект, започвайки с това,
което те вече са знаели. Казва им: Небесното царство е такова...
В случая за галилейската сватба, Той е казал на мъжете:
Вие знаете какви са нашите сватби, нали? Ние ги правим през цялото време.
Краят на света ще бъде по този начин.
Паралелите за грабването са невероятни и е толкова изключително.
Толкова е брилянтно.
И така, какво точно тяхната древна сватба променя в това,
което сме мислили и знаели за второто Му идване?
За да разберем истинската дълбочина на това, което само преоткриваме сега,
трябва да се върнем в древна Галилея по времето на Христос
и да следваме последователността от събитията, които са били скрити
в рамките на тази пророческа сватба. Тук започва историята.
Това са галилеяните и това е, което те са знаели.
Добре дошли в град Кана.
Израил сега е под римски контрол, управляван от Тиберий Цезар.
Под неговата жестока власт, животът е суров за много от юдеите.
Но в този ден има надежда за бъдеще, обещание за ново начало.
Защото в този ден се провежда годежът между млад годеник и неговата годеница.
Не мисля, че е възможно да се преувеличи колко е важна сватбата
в близкоизточната култура днес,
както е била през онези дни, в първи век.
Сватбата е било най-важното събитие за всеки човек, във всеки град.
Всъщност, с разпространението на вестта по улиците, че става годеж,
всеки, който е могъл се е втурвал към главната порта, за да стане свидетел.
Всичко се състояло при портата. И това било наистина важно,
защото това е мястото, където се намирали старейшините.
Старейшините потвърждавали правни споразумения.
И ако церемонията се проведе близо до портата,
ще има тълпа от хора, които ще се съберат наоколо, които може
да не са членове на семейството, може да не са и приятели.
Вижте, да имат сватбарски гости
така, както ние ги имаме днес, не е било важно за тях.
Те са искали свидетели, защото не може да се сключи завет,
без да има свидетели, които да потвърдят завета.
Има представено писмено предложение.
Това е писмен завет за брак, означаващ, че годеницата приема.
Те ще бъдат попитани: Съгласни ли сте с тези условия?
А отговора бъде: "Ние сме съгласни", ще означава,
че те не могат вече да се откажат, те не могат да кажат:
"Не знаех, че това е така" или "тези условия бяха лоши за мен".
След като споразумението, очертаващо съюза между двете семейства
е публично прочетено, се разменяли подаръци,
като най-скъпите се давали на годеницата.
Всъщност, противно на общоприетото вярване, зестрата в Галилея,
или цената, платена на бащата на годеницата,
не е била купуване на невястата като собственост,
както било в околните култури на Близкия изток,
а по-скоро осигуровка, която би помогнала да се погрижат за нея,
ако нещо се случи с нейния любим.
Но това, което следва, е последователност от събития,
които ще оформят бъдещето за идващите поколения.
След това се фокусират върху момента, в който всеки затаява дъх.
Това, което се случва е, че на годеника се дава стомна с вино.
Тогава той налива от виното в церемониална чаша,
която ще бъде предложена на желаната от него бъдеща невяста.
Тя се наричала чашата на радостта.
С две ръце, благоговейно, с уважение и страх,
той я дава на своята годеница.
Когато годеникът подава чашата, тя има избор -
дали да приеме или не, това предложение за брак.
В момента, в който чашата се връчи на годеницата,
тя получава пълната власт да спре сватбата,
като бутне чашата назад и отхвърли годеника.
Противно на всички други сватбени обичаи в Близкия изток,
годеницата в Галилея е имала окончателната власт.
Само тя имала властта да приеме или отхвърли предложението на годеника.
Годежът не може да бъде сключен
без доброволното й желание да пие от чашата с вино.
Но в този ден, по време на този годеж, годеницата приема.
Тогава годеникът също ще вземе чашата и ще пие от нея,
затвърждавайки новия завет.
След това той казва нещо наистина дълбоко.
Той казва публично, така че всеки да може да чуе,
„Сега си посветена на мен по Мойсеевия закон и аз няма да пия от тази чаша,
докато не пия отново с теб в дома на баща ми."
Но за да разберем защо тази фраза е толкова дълбока,
трябва да разгледаме друго действие, записано по-късно в Писанията.
По време на Господнята вечеря Исус предлага чаша вино
на Своите ученици, за да означи новия завет с тях.
И след като учениците Му пият от чашата, Исус казва нещо подобно на това,
което един галилеянин би чул на собствената си сватба.
Той казва...
"Но казвам ви, че отсега няма вече да пия от този плод на лозата,
до онзи ден, когато ще го пия с вас нов в царството на Моя Отец."
Точно затова, когато им дава чашата,
Той всъщност казва - това е Моята кръв на новия завет.
Аз се готвя да пролея кръвта Си. Това е обещание.
Ще бъдем отново заедно, и ще го отбележим, като пием вино.
Това е нещо важно.
Разчупването на хляба и поднасянето на виното,
тези действия очертават нов съюз, ново обещание,
целящо да задейства събития от невъобразимо значение.
В моята арабска култура ядете от един хляб
и пиете от една и съща чаша.
Мисълта е, че това, което е в теб, е и в мен.
Това е общ съюз, общност. Вече не са двама, а един.
Когато Исус казва това на онази вечеря -
"Това е Моето тяло, което за вас се дава." - разчупено за вас,
Той говори като годеник на годеницата си.
Когато Той им казва - "Това е Моята кръв на новия завет."-
това е като чашата за подпечатване на годежа при древната сватба.
Ако помислите, Галилейските ученици
са разбирали точно за какво се говори в тези неща.
Илюстрацията им била напълно ясна.
Когато Исус казва това,
Неговите галилейски ученици чуват само едно нещо - сватба.
Всъщност, това може да обясни защо по-късно в евангелията е записано,
че учениците попитали Исус само това - кога ще бъде това,
кога ще станат събитията на последните дни, а не защо.
Защото като галилеяни, те вероятно вече са направили връзката,
особено като се има предвид първото записано чудо на Исус,
което се случило в град Кана, когато Той превърнал водата във вино
на галилейска сватба.
И намирам това за най-завладяващото, че първото чудо, което е направил Исус
е било на сватба.
И тази сватба е имала същата културна динамика,
която Исус описвал, когато обяснявал на учениците Си
за Своето завръщане.
Но сключването на годежа било просто първа стъпка в едногодишното пътуване
до невъображаемото приключване.
Сега церемонията по сгодяването е приключила и семействата се радват,
радвали се по улиците, връщайки се в домовете си.
Но това е само началото, сега в продължение на цяла година
следва подготовка, която е за извършването на сватбата.
И въпреки че, технически, годеницата и годеникът вече са свързани
като едно цяло под нов завет, истинската работа едва сега започва.
Годеникът трябва да остави годеницата си
и те ще живеят разделени до деня на сватбения си празник.
Всъщност, годеникът вече е отговорен за всичко в подготовката за деня,
в който той ще се събере с годеницата си.
През следващите месеци той ще събира материали за изграждане
на нова стая към дома на баща му,
заедно с изработването на нови мебели, като маса и столове.
Той ще преговаря за нужните предмети, като маслени лампи, килими,
и съдове за ястия, които ще се използват в сватбения празник,
който ще се проведе в новия им дом. Учените вече са открили това,
че теологичният извод от този период в сватбата,
има дълбоко значение по отношение на скорошното идване на Христос.
Виждате ли, преди разпъването на Исус,
Той предупреждава учениците Си, че ще трябва да ги напусне.
Исус им казва: "Отивам да ви приготвя място.
И като отида и ви приготвя място,
пак ще дойда и ще ви взема при Себе Си,
така че, където съм Аз, да бъдете и вие." (Йоан 14:2,3)
"Отивам да ви приготвя място." Това е ключово, особено когато мислим
за галилейската практика и общество през първи век.
Отивам Си! Галилеянин ще разбере това перфектно,
тоест, че ще Си отиде, за да подготви нов дом.
Ще отиде да подготви място за Невястата Си лично.
И после Исус казва нещо, което всички те разбрали -
Ще се върна и ще ви взема там, където съм Аз, да бъдете и вие.
Той не Си отива, преди да даде устно обещание, че ще се върне
и ще ни заведе там, където е Той,
да бъдем и ние също. И е много важно да разберем,
че Той не казва "където сте вие, Аз също ще бъда.", а -
"Там, където съм Аз, и вие също да бъдете."
Той говори като годеник на годеницата си и те го знаели.
Те го знаели, защото това било културата на онези дни.
И е толкова трагично, липсва ми по-добра дума да се изразя,
че не разбират пълната дълбочина на културата.
Не можете да отделите културата от евангелията.
Ако извадите културата от евангелията,
вие, всъщност ги лишавате от пълното им значение.
Но за разлика от земния обичай, където младоженецът се връща с невястата си
в дома на баща си, Исус говори за Небесното царство, в което само
родените отново, след като са се съгласили да Му бъдат невяста, могат да отидат.
Исус е Този, Който ни представя доктрината за грабването.
Аз ще дойда да ви взема, за да бъдете там, където съм Аз.
Трябва да разберете нещо, ако нямате това събитие във вашата теология,
вие имате грешния Исус.
Ако Исус не се връща за Своята Църква, тогава всички имаме друг Исус.
Той трябва да се върне, и това е задължително.
Това е абсолютно категорично събитие.
То определя дали имаме правилния или грешния Исус, въз основа
на библейския Исус, Който е завръщащ се. Той трябва да се върне.
Той каза — отивам Си, но Си отивам, за да ви подготвя място.
Тогава ще се върна и ще ви взема при Мен.
Е, това звучи за мен като грабване.
И това се подсилва допълнително от самия Христос,
Който казва на учениците Си, че когато дойде това време,
ще има живеещи на Земята, които няма да вкусят смъртта.
Но до момента, когато младоженецът може да се събере с невястата си
има много неща, които трябва да се осъществят.
И макар че годеникът е отишъл да подготвя нов дом,
работата на годеницата също още не е приключила.
Тя трябва да се подготви за часа, в който годеникът й ще се върне за нея.
Бъдещата невяста ще използва годината,
за да си приготви сватбена рокля и други принадлежности за сватбата си.
Тя трябва да купува с приятелките си всякакви видове платове.
Бъдещата невяста и приятелките й или ще тъкат, или ще купуват платове
за роклята на невястата.
В малките градове на региона, отделени от по-населените области,
не може лесно да се намерят материали, с които да се ушие по-изискана рокля.
Бъдещата невяста често е трябвало да чака за пътуващи търговци,
които биха й продали необходимото.
Тези приготовления могат да се превърнат в трудна
и скъпа задача, която през първи век може да отнеме месеци.
Но това не било всичко. Дори след завършване на сватбената рокля,
бъдещата невяста трябвало да остане бдителна
и чиста, докато чака своя младоженец, без значение колко време ще отнеме.
Тя трябва да бъде винаги готова за своя младоженец,
докато той се върне и я заведе на мястото, което е приготвил за нея.
Бъдещата невяста няма просто да седи и да чака,
тя ще бъде заета, докато дойде нейният младоженец.
И тук нещата стават много интересни.
Обикновено в Галилея ще мине около 1 година докато се прави
подготовката за сватбеното пиршество в бащината къща.
Но наскоро откритите доказателства дават ново прозрение,
предизвикващо шок навсякъде в богословската общност.
Докато трае този процес и младоженецът и невястата не знаят
кога ще бъде денят, или часът на сватбата.
Точното време на сватбената церемония не било известно.
Да, бъдещата невяста просто не е знаела деня или часа,
в който нейният младоженец ще дойде, така че винаги трябвало да е готова.
Всъщност никой в целия град не знаел.
Никой, освен един човек.
Никой не знаел деня или часа на сватбата,
нито синът, нито някой друг. Само бащата на младоженеца.
Само бащата на младоженеца знаел деня и часа, в който ще се състои сватбата.
Той е този, който е прочел условията от името на сина си по време на годежа.
Този, който е осигурил заплащането, за да получи сина му невястата.
Той и само той държи тайната кога ще се състои сватбата,
часът, в който синът му може да получи невястата си.
Всички сватби във всички региони, дали сред араби,
евреи или други хора, всички са предвидими.
Ще ви отнеме една година, за да се подготвите за тази сватба,
но в края на годината сватбата ще се състои в ден, по решение на бащата.
Именно това прави сватбата в Галилея различна от другите сватби в тази област.
Защото младоженецът ще завърши строежа на стаята си,
ще завърши с приготовленията за празника, и тогава ще отиде
при баща си и ще му каже - татко, приключих. Искам моята булка.
И бащата ще каже - аз ще ти кажа кога. В Галилея това е било изненадваща сватба.
Синът се прибира в къщата на баща си, в Близкия изток се прави това,
но конкретно го виждате в Галилея до днес, където синът строи до къщата.
Това е една част, изградена до друга, удължаване на дома,
разширяване на дома. Така че, бащата е бил този,
който е имал абсолютен надзор над това, което се случва.
Той е, който казва на сина си - това е, готов си.
И тогава бащата ще обяви - сине, иди за невястата си.
Бащата ще бъде този, който ще определи деня и часа.
И той ще каже на младоженеца - добре, сега е времето. Дойде денят и часът.
Стаята, която си приготвил е обзаведена, ще му каже - добре, сега.
Това е денят, това е часът. Отивай за невястата си.
Това ни насочва към няколко места в Библията,
където Исус казва на учениците Си,
че никой не знае деня или часа, когато ще дойде.
Те са искали да знаят кога Той ще установи Царството,
а Той им казва - не, вие не разбирате,
никой не знае кога ще се върна за Моята Невяста.
Единственият човек, който може да изпрати младоженеца да вземе невястата е бащата.
Единственият, който може да изпрати Исус да се върне на Земята,
това е Неговия Баща(Отец).
Виждате ли, по време на първото идване на Исус,
когато учениците Му попитали кога ще се върне в края на дните,
Той им казва:
"А за онзи ден и час никой не знае,
нито небесните ангели, нито Синът,
а само Отец." (Матей 24:36)
Самият Исус, вярвам, демонстрира
истинската галилейска традиция, като казва, че дори Сина
не знае деня и часа.
Преди да обещае на учениците Си, че ще дойде да ги вземе,
когато описва края на дните,
Той им казва, че никой не знае деня или часа.
Но макар че самият Исус казва, че не знае точното време на връщане,
въз основа на пророкуваните събития за последните дни,
евангелията ни изясняват, че ние можем да знаем за приближаващия сезон,
в който ще дойде краят на нашата епоха.
Денят се приближава, така че той трябва да приготви всичко за празника.
И все пак, той не знае деня, когато ще се случи.
Трябва му много помощ, защото може да има от 50 до 100 човека на сватбата
и той трябва да ги храни не само 1 ден, но в продължение на няколко дни.
Младоженецът е готов за празника. Приготвил е всичко. Построил е стаята
и казва на баща си да прегледа всичко, което е повече формалност.
И бащата накрая казва - да, сине, всичко е готово.
Синът казва: Искам моята невяста. И бащата казва: Ще ти кажа кога.
Но помнете, това е младоженец, който чака момента,
в който баща му ще го докосне и ще каже: Иди я вземи.
Той е развълнуван, нервен е. И сега Исус е в Небето,
уау, дори не мога да си представя какво става,
но Той със сигурност обича Своята Невяста,
за да каже, че ще се върне да я вземе,
за да бъде там, където е Той.
И въпреки че младоженецът вече е завършил подготовката,
той все още трябва да чака момента,
в който баща му ще каже да отиде да вземе невястата си.
През същото това време и невястата също вече се е приготвила и чака,
също толкова нетърпелива да се събере завинаги с любимия си.
Но докато тази вечер слънцето залязва над града,
времето на чакане е почти приключило.
Тъмнината на нощта се приближава.
Това ни отвежда до тема, която е бурно обсъждана днес.
Тъй като посланието на Христос, оставено при галилеяните,
изчезва в историята, изявлението на Исус
относно незнаенето на деня или часа на завръщането Му,
предизвика разгорещен дебат и нарастващи заблуди.
И църквата страда от това. Има и такива, които искат да определят дати.
И все пак Библията учи,
както Исус, така и апостолите, че човек не знае деня или часа.
Вярвам, че хората, определящи дати,
необратимо са навредили на библейските пророчества.
Скърбя заради фикс идеята да знаят това, кога ще се случи, кога е деня и часа.
Когато започнат да определят денят и след това не се случва,
тогава има милиони или стотици хиляди разочаровани хора,
които в най-добрия случай ще се отдалечат от вярата в това,
защото не се е оказало вярно.
И резултатът е, че това библейско пророчество
систематично се "изтрива" от християнството по целия свят.
Просто съм смаяна. Никога не съм мислила, че ще видя това в живота си,
че най-великата новина в Библията сега е игнорирана,
рискова, и просто е подложена на голяма критика и скептицизъм.
И ако говорите с пастор, той ще каже, знаете ли какво? -
Не искам да се солидаризирам с това несъществено нещо. Несъществено е за тях!
Не знаем деня и часа, ние не го знаем.
Никой няма някакво специално прозрение,
това е тайна и е очевидно, че само Бог Отец я знае.
Вижте, когато живеете в този свят и изведнъж някой ви казва,
че ще бъдете физически взети от света,
тогава да знаете деня, е като да ударите джакпота.
Тъжно ми е обаче, че въпреки че самият Исус е казал,
че никой не знае деня и часа, защо ние мислим, че трябва да го знаем?
Той ни е дал ясно съобщение - не трябва да се занимаваме с действителната дата.
Трябва да се заемем с подготовката за този ден.
Освен това, с разпространяването на погрешни схващания
за библейските пророчества, повечето църковни християни,
с всяка изминала година вече не искат
да чуят за това, така наречено несъществено нещо.
И в повечето църкви ясно се разпознава тази тенденция.
И ако попитате пастор, той ще каже, знаете ли какво?
"Светът е към края си, в моята църква няма да израстнат.
И дори да е факт, че Исус се връща, това няма да стане."
Всъщност, това е причина номер едно.
И това е така, защото самите пастори са невежи
относно библейските пророчества. Също така, те се страхуват.
Страхуват се да започнат да говорят за библейските пророчества,
имам предвид, наистина да преподават пълната Библия,
защото, ако не преподават Библията, пълния Божи замисъл,
ако не говорят за пророчествата, това е неизпълнение на задължението им.
Но те се страхуват, че това ще бъде твърде дискутирано.
Християните все искат да бъдат приети от света.
Те винаги имат тенденция
да възприемат и заимстват светските възгледи, за да ги харесват хората.
Те захаросват всичко. По-скоро е мотивационен говорител, а не пастор.
Защото ако отиде при невярващ и извади тази карта за грабването,
той ще избяга от него. Ще си помисли, че е луд.
И тази нарастваща тенденция за игнориране на Библейските пророчества,
не е просто необосновано усещане.
Доказано е, че се случва и вероятно е много по-зле,
отколкото вярвате.
Нека ви кажа за едно проучване, което направихме преди няколко години.
Взехме 450 проповеди от различни пастори,
взехме ги за образци и просто разгледахме тези проповеди.
Само 2% от тях са проповеди от пасажи в Писанието,
които са от пророческите книги на Библията.
Ето защо това е проблем.
Пророческите събития в Библията са почти 1/3 от нея.
Констатацията, че всеки ден само 2% от проповедите съдържат нещо пророческо,
означава, че в църквите има умишлено игнориране на темата.
Мисля, че когато вземете 30% от Библията и я игнорирате,
тогава разбирането ви за останалите 70% ще бъде ощетено.
Библията не може да бъде дисектирана.
Не можете просто да избирате това, което искате.
Що се отнася до това, защо християните днес
пренебрегват завръщането на Господ,
бих казал, че се дължи на библейска неграмотност. И в това е проблемът.
Тъжно ми е да кажа, че това е по вина на пастора зад амвона.
В църквите ще ви кажат, знаете ли какво? -
"Искам да живея пълноценен живот, искам да видя как децата ми растат,
искам да видя... Не искам да мисля по въпроса за края на света."
И мисля, че точно това, този факт,
че Царят идва, че имаме славен дом, приготвен за нас,
че ще отидем на това място завинаги, е станал безполезен, станал е празен.
Но големият проблем е, че не можете да премахнете пророчество от Библията,
без също така да премахнете и завръщането на Христос.
Абсолютно вярвам, че грабването е фундаментална вяра в християнството.
В есхатологията, библейските пророчества са от първостепенно значение.
Почти 1/3 от Библията е пророчество,
така че не можете да имате пълния Божий замисъл,
без да имате пророческото Божие слово. Това е Евангелието!
Евангелието е, че Исус дойде,
Той беше разпнат, погребан, възкръсна на третия ден,
и един ден ще се върне отново.
Ако извадите връщането на Исус Христос от Евангелието,
вие изкормвате Евангелието.
Но още по-лошо от непредвидения резултат
на систематичното премахване на пророчествата от църквите
и образователните институти е, че светът забравя
защо съществуват пророчествата.
Те са, за да докаже Бог на света, че Той е Бог.
Смисълът е, че ако премахнете пророчеството от Библията,
вие премахвате доказателството,
че всичко в нея произтича от Божествен източник.
Това поставя писанията в Библията
наравно с другите религиозни учения в света.
С всички неща, възприемани като равни,
Библията вече няма да бъде считана за значима или Божествена,
повече от която и да е друга, така наречена свещена книга.
Това е, поради което младите хора не искат да имат нищо общо с църквата.
Причина номер едно,
поради която днес мнозина не вярват е, че няма доказателства.
Знаете ли, интересното е, че Исус ни е казал какво ще се случи,
преди то да се случи. (Матей 24:25)
За да повярваме, когато се случи, че Той идва. (Марк 13:29)
Има толкова много доказателства. Проблемът е, че мнозина днес не вярват,
защото не гледат на доказателствата, които съществуват.
И само едно нещо може да произлезе от това - загуба на вярата,
че Христос ще се върне и дори в истинността на Библията.
Ужасяваща тенденция, която вече е започнала.
Майка ми и баща ми са имигрирали в Америка от Близкия изток,
станало е през 1963 г и Америка не е била такава, каквато е сега.
Тя се е променила драстично.
Имало е дни, в които е било от значение това знание
за завръщането на Господ.
Говорейки за това днес, си спомням думите, които Петър казва,
че ще дойдат дни, в които ще се подиграват
на всяко споменаване за завръщането на Господ.
„Къде е обещанието Му идване?
Поколение след поколение се говори за него, но Той не идва." (2Петър 3:3,4)
Мисля, че това е част от отстъплението в последното време.
Всичко, за което говорим е било предсказано и то се случва.
Мисля, че едно от нещата, играещи важна роля е това, което Библията нарича
голямо отпадане, отпадане от истината, вероотстъпничество.
И това не е просто забелязване на обществената промяна
от различен поглед на поколенията,
а е виждане, което е изложено и чрез констатации
на различни организации, като изследванията на LifeWay,
Barna Group и Pew Research.
Виждаме, че има около 15% в евангелското учение, показващи,
че Исус Христос е единственият начин да се премахнат греховете,
и че само чрез Исус Христос някой може да има вечен живот,
и че хората трябва да споделят това.
Повече от осем от десет американци имат колебание
или може би напълно отхвърлят основните евангелски вярвания,
да се придържаме към Библията и да вярваме само в Христос.
Според много проучвания от различни изследователски организации,
повече от 80% от американците
вече не вярват, че Библията е цялостното Божие слово.
Тенденция, която не е изненадваща имайки предвид, че доказателствата
за достоверността на самата Библия се изтриват систематично.
Тъй като с всяка изминала година всички религии се смятат все повече за еднакви
и без същественост, глобалната тенденция на хуманизма избухва.
Има почти 1 от всеки 4 американци,
който казва: "Не се чувствам като част от която и да е религиозна група".
В същото проучване попитахме хората дали вярват,
че светът ще свърши в техните дни.
И по-малко от един на всеки пет, всъщност 18% от американците вярват,
че светът ще свърши в рамките на техния живот.
Тъй като завръщането на Христос е синоним за края на света, какъвто го познаваме,
това може да ни даде някаква асоциативна представа за тенденцията,
която започваме да виждаме -
защо повечето хора вече не вярват, че Исус ще се върне.
И изненадващо, писанията предсказват, че това също ще се случи.
"Знам, че имаш малко сила."
Това описва църквата през последните дни,
преди завръщането на Исус Христос, тя е просто като приведена.
Днес има остатък от вярващи, които се държат за тази надежда.
И те са малко на брой и стават все по-малко с всеки изминал ден.
Исус казва, че когато се върне, ще намери ли вяра на Земята?
Знаем, че през последните дни ще има намаление на хората, които вярват.
Вярвам, че това, което се случва в Америка е, че западната версия
на това, може да се каже изкуствено създадено християнство, се проваля.
Проваля се във вярата.
Проваля се в способността си да се ангажира с обществеността.
Не е в състояние да бъде готово, да е заето с работа за нашия Отец.
Проваля се в евангелизацията. Защо? Няма чувство за неотложност.
Живеем във време, когато има хора, казващи,
че вярват в Библията и вярват в Исус.
Трябва да им задам въпроса: Каква Библия четете и за кой Исус говорите?
Когато сте напълно незаинтересувани от Божието слово,
тогава грабването ви звучи налудничаво.
Въпреки че същите хора, които отхвърлят Бог, вярват на извънземни,
вярват, отивайки при екстрасенси, слушайки от мъртвите и всичко подобно.
Те вярват в толкова много свръхестествени неща.
Но когато им говорите за библейските истории,
те веднага казват, че това са приказки.
И това е интересно, защото сме намерили
материални доказателства за почти всяка една чудодейна история в писанията.
И отново: Библията ни заявява, че през последните дни
ще има такива, които ще казват: Къде е обещаното Му идване?
Всичко си продължава, от самото начало те се подиграват,
Библията казва, че в последните дни ще има подигравачи,
но ще има и такива, които ще осветяват завръщането на Исус.
Не само, че ще се влошава, но ще стане показателно по-зле.
Имайки предвид тази тенденция, не е изненадващо,
че именно това е причината Писанията да ни предупреждават,
че Исус ще се върне в последните дни като крадец в нощта,
в свят, който е невярващ и неподготвен.
Исус предупреди учениците Си да бъдат готови за второто Му идване.
Той ни е казал, че ще дойде като крадец в нощта.
Що се отнася до времето и сезона, братя мои,
нямате нужда да ви се казва, защото вие прекрасно разбирате.
Денят Господен наистина ще дойде в този свят като крадец в нощта.
Но за вас няма да дойде като крадец в нощта,
защото ако сте се приготвили, вие сте готови.
Ще бъдем изненадани и ще страдаме от това, само ако не сме готови.
Той ще дойде като крадец в нощта за тези, които не са наясно.
Той ще дойде като крадец в нощта, за тези, които са с натегнали сърца
и обременени с това, което Исус казва, че са житейски грижи.
Исус, завръщащ се като крадец в нощта за неподготвените в последните дни,
това изглежда е явно.
В продължение на години богословите тълкуваха стойността на значението му.
Но вие виждате, че в древна Галилея
само бащата на младоженеца е знаел деня и часа,
в който ще се състои сватбата.
Но това, което изследователите са открили сега е,
че часът ще бъде посред нощ.
Изразът "никой човек не знае деня или часа",
или изразът "като крадец през нощта",
в онези дни те са разбрали абсолютно точно какво казва Исус,
когато е използвал тези изрази.
Те знаели, че буквално ще бъде като крадец в нощта,
ще бъде в мрака, (разбирай духовно) поради което трябва
да имат масло в лампите си и лампите им да светят.
Така че, за да не бъде като крадец, те били приготвени.
Това бил последният изненадващ обрат на сватбата в Галилея.
Исус, Който живеел години сред тях, знаел твърде добре това -
че младоженецът ще отиде за невястата си посред нощта.
Животът й е бил чист. Тя спяла в сватбената си рокля.
Нейните другарки, облечени в бели ленени дрехи,
са били готови да й помогнат, когато младоженецът дойде.
Когато той дойде неочаквано, в час, който тя не знае,
за да е готова да се срещне с него. Те правят това посред нощ с причина.
Общо взето означава, че това може да се случи,
когато всички останали не са непременно готови (разбирай духовно).
Умишлено е. И затова само хората,
които участват активно в сватбата са развълнувани и са готови.
Но тези, които не са, те напълно спят.
Те буквално спят. Да, точно така.
И затова ни се казва да не спим, както другите.
Ето защо, един от аргументите,
които мисля, че християните винаги трябва да гледат е, кои са белезите,
които Исус даде на учениците, и виждаме ли ги?
И макар че Исус, завръщащ се като крадец в нощта,
е насочено към неподготвения свят, Той също така дава още едно предупреждение,
насочено повече към тези, които ще чакат завръщането Му в края на дните.
Притча, която предупреждава как дори тези,
които вярват, че са подготвени, могат да останат в тъмнината.
Исус говори за 10-те девици, които в нощта са се приготвили с масло,
горящо в светилниците им, в очакване на пристигането на младоженеца,
който ще дойде по всяко време.
Така че, имаме притчата за онези с маслото в лампите. Имаме 10 от тях.
Имаме 10, които са започнали, но не всички 10 са завършили.
Казвате, да, те са го направили. Не, не са го направили.
Библията казва, че по време на полунощния вик
всички скочиха и приготвиха светилниците си,
но само пет имаха достатъчно масло, за да продължат напред.
И това е ключово. В Писанието, маслото символично
е препратка към Святия Дух във вашия живот.
И вие може да сте вярващи, слушайте внимателно -
Исус каза, че това са тези, които вярват известно време.
Не значи, че щом вярвате сте родени отново,
а вярата ви довела ли ви е до вярност на Христос?
Така че, тези девици са били вярващи. Тези девици са се приготвили.
Тези девици са чакали. Имали са светилници, имали са масло.
Но само онези, които имали достатъчно масло, стигнали до края.
Апликацията за това днес е съвсем ясна.
С виждането на обществения уклон, мнозина вярват,
че това пророческо предупреждение от Исус,
относно църквата през последните дни, вече се сбъдва.
Мисля, че остатъкът бодърствува. Това е малка част от християнството,
приблизителната оценка е между 1% и 10%.
Те бодърствуват, те са в очакване.
Те гледат заглавията и наблюдават текущите събития.
Но мисля, че това е все по-малка част от църквата днес.
Връщаме се във времето на Христос, слънцето вече е залязло в Кана.
И както Исус предупреди, че светът ще заспи през последните дни,
така и много от галилеяните тази вечер спят.
Но в тази нощ най-после идва часът на младоженеца.
Младоженецът знае, че денят идва. Но той спи със своите другари.
Те са навсякъде по пода, може би в малка стая
и бащата взема решението, че сега е моментът.
Бащата решава, че сега е часът неговия син да получи невястата си.
Събужда го и казва: иди вземи невястата си.
Синът скача на крака и грабва шофар, рог на овен,
той тръби силно с него, за да събуди цялото градче.
Това е прекрасна сцена, но той има за цел да събуди не само градчето,
но и невястата и нейното семейство.
Това са били няколко часа на непредвиденост,
в очакване кога ще се случи, в ранните утринни часове, или в полунощ,
когато невястата ще чуе викът: Ето, младоженецът идва.
Тя трябва да стане, да вземе светилника си
и сега тя трябва да покаже своята готовност.
Чакането е приключило и младоженецът най-после е тръгнал,
за да се събере с невястата си. Докато се движат по градските улици,
тръбите гръмко свирят, за да събудят не само невястата, но и гостите,
които ще са поканени на сватбеното пиршество.
Само тези, които били подготвени,
можели бързо да станат и да се присъединят към процесията.
Младоженецът и неговите другари вече излизат от къщата,
излизат от двора и започват да лъкатушат по улиците на градчето,
докато накрая се приближат до къщата на невястата.
И когато невястата се появява,
колко шокиращо красива сцена трябва да е било.
Там посред нощта има група жени с невястата посред тях,
приятелките й, облечени в бели ленени дрехи,
а в центъра е невястата, облечена в красивата си сватбена рокля.
След година на подготовка и чакане, най-накрая отново са заедно.
Събиращи се като едно цяло завинаги.
Шествието, водено от младоженеца, бърза към невястата и семейството й,
приятелките й, всичките хора, които са там.
И двама мъже идват с носилка, която пускат на земята пред невястата.
И тя много, много скромно пристъпва към носилката,
привежда се надолу и сяда.
Невястата няма просто да следва младоженеца към къщата на баща му,
но тя е вдигната във въздуха.
Всъщност древните галилеяни споменават този момент като
"понесената във въздуха" невяста към бащината къща.
Тя е вдигната от земята.
Тя го придружава обратно към мястото на подготовката и всичко това ни говори,
крещи ни за Божията благодат. Това не е нейно постижение.
Трябвало е само да бъде готова, поради любовта си към него.
Тя е вдигната нагоре, тя е взета и отведена заедно с него.
Всичко е свързано с Божията благодат.
Става дума за Божията благодат от началото, до сега, и до края.
Има много потресаващи прилики между тази обществена практика
и описанията в Библията спрямо тези,
които теологията е създала за грабването,
момента, в който вярващите са издигнати във въздуха,
за да бъдат със завръщащия се в края на дните Месия.
Това ме кара да се замисля за нещо, че вдигнатата нагоре невяста,
носена над земята към бащината къща,
това не звучи ли като Исус, взимащ Невястата Си от Земята
във въздуха, за да Го посрещне и да бъде с Него?
Абсолютно вярвам, че е така. Без съмнение. Нямам съмнение.
Уликите, които са дадени в Писанието,
всички ни говорят специфично, че това всъщност е грабването.
Това е причината, поради която Той идва да ни вземе.
Защо младоженецът идва да вземе невястата, освен ако не е да се ожени за нея?
От този момент нататък винаги ще бъдем с Господа.
Също както съпругът и съпругата са едно, те вече не могат да бъдат отделени.
Ето защо вярвам, че грабването е толкова удивително нещо.
След като невястата е носена във въздуха до дома на бащата,
дългоочакваният завършек започва.
Тогава в началото на сватбения празник се присъединяват и свидетелите,
всички, които са били подготвени и са чули зова в тъмнината на нощта.
И Исус го прави ясно за учениците Си, че това също е картина
на това, което ще се случи в края на дните.
Тези, които са взети да бъдат с връщащия се Месия,
ще участват в това, което Библията нарича "сватбената вечеря на Агнето".
Агнето е ясно позоваване на самия Христос
като жертвоприношение на кръста.
Факт е, че апостол Йоан споменава този сватбен празник,
в който вярващите се събират с Христос, когато е написал книгата Откровение.
За тези от последното поколение той пише:
"Нека се радваме и се веселим, и нека Му отдадем слава,
защото дойде сватбата на Агнето,
и Неговата жена се е приготвила." (Откровение 19:7)
Бащиният дом в Галилейската сватба е идеална картина на Небето.
Заедно като семейна двойка, невяста и младоженец,
съединени завинаги, живеещи в дома на бащата на младоженеца.
Защо това е толкова важно? Защото това е нашето предназначение,
че ние сме избрани за Невяста на Исус Христос,
да живеем с Него през цялата вечност.
И всичко тук на Земята е предвестник, картина на това, което предстои.
Знаете ли, интересно е, че на Господнята вечеря, Исус 2 пъти казва това:
Твърде много съм желал да ям тази пасха с вас,
защото няма вече да я ям и няма да пия от плода на лозата,
докато това не се изпълни в Божието царство.
Ето въпросите, които трябва да бъдат зададени:
Защо Бог направи всичко? Защо Той остави света да падне?
Защо Той изпрати Сина Си? Защо Синът Му трябваше да умре?
Защо Синът Му трябваше да възкръсне от мъртвите?
Защо после Синът Му отиде в Небето? Защо Синът Му ще се върне?
В цялата история, това може би е най-важното събитие за вечността,
когато Бог довежда Невястата при Сина Си.
Защото Исус е обещал това, че ще се върне за Своята Невяста,
за всички, които имат, или ще приемат обещанието Му
докогато Той се върне, за да бъде не само заедно с нея,
но и да спаси Невястата Си от гнева,
който ще дойде върху света през последните дни.
Но Исус предупреждава, че мнозина няма да приемат предложението Му
да бъдат на сватбения Му празник, че ще има много,
които ще решат да бъдат разделени от Него за вечността.
Те са тези, които ще бъдат оставени.
Когато стигнат до бащината къща, всички са струпани в двора,
празникът е готов да започне и бързат да влязат,
и вратата се затваря зад тях.
И никой не напуска, и никой не влиза 7 дни и нощи.
В древна Галилея, ако сте били отвън пред заключената врата,
няма да влезете.
Има много хора, които знаят за това, вярващи и невярващи.
О, да, чувал съм за грабването. О, да, Исус трябва да се върне.
Чувал съм за това. Слушай, да чуеш за това не е достатъчно.
Всъщност, ние знаем от галилейската практика през първи век,
че не само трябвало да сте готови, трябвало да имате и достатъчно масло.
Трябвало да влезете там. Трябвало да влезете в тази сватба.
После вратата се затваря. Когато се затваряла, тя се заключвала.
Тези, които не влезли, оставали навън.
Помислите за невероятно ужасяващата реалност,
да знаете, че Христос е казал, че ще се върне,
и тогава да бъдете пред затворената врата, да бъдете оставени.
И все пак Исус ни предупреждава, в тези притчи Той ни предупреждава.
И точно както на сватбата в древна Галилея,
пророчествата в Библията предупреждават, че тези,
които са пропуснали второто идване на Месията, ще останат в Божия гняв,
който ще се излее върху отхвърлящите Словото.
Праведните ще бъдат взети от Земята, защото сам Господ казва в Исая 26,
Ще ги поставя на мястото им, във вътрешните стаи,
ще затворя вратите зад тях, докато изливам негодуванието Си,
гнева Си върху всички онези, които живеят на Земята.
Фактът, че Църквата се спасява от Божия гняв, е толкова важен.
Църквата не избягва човешкия гняв, виждаме, че това е така.
Има ужасно преследване в различни части на света.
Но на Църквата, според Библията,
Бог й казва, че ще я спаси от идващия гняв.
Когато погледнете цялата картина,
галилеяните наистина са ключът към разбирането на това,
защо и какво е второто идване на Христос.
Исус използва тази илюстрация, която те познавали отблизо
отново и отново.
Че има невяста, която е възлюбена от младоженеца,
сгодена е за този младоженец.
И младоженецът ще дойде да сключи завет с нея, и после той ще си отиде.
И накрая, когато те не знаят, той ще се върне,
за да я вземе и да бъде с него там, където е той.
Това е удивително нещо и всичко произтича от това,
което галилеяните са разбирали. И Исус разговаря с галилеяните
като с галилеяни, за да разберат какво има предвид Той,
когато казва, ето така ще бъде, когато се върна.
Има много хора, които изповядват, че са християни, но те всъщност,
не издирват детайлите в това, което Бог е разкрил за Себе Си,
всъщност, именно това е Писанието.
Броят на онези, които чакат завръщането на Христос
намалява с всяка изминала година,
и никога не е било по-важно да се говори за това,
защо Месията се връща.
Не съм склонна към разтягане на въображението
и това се основава на това, което виждам в моят случай,
чакащите стават все по-малко и по-малко.
Аз не съм се отказала.
Просто мисля, че хората трябва да забележат кои са учителите
сред тяхното поколение. Те са малко, но ги има.
А вие, пастори, трябва да го казвате на своето паство.
Влиянието на пасторите върху тези,
които посещават редовно църквата, все още е много силно.
Аз като квалитетен изследовател мога да проведа някои
интересни квалитетни проучвания,
което направих за Библията и как влияе на хората четенето й.
Когато пастор предложи нещо, а не само пасажа от проповедта,
но когато един пастор предложи, върнете се у дома и прочетете това,
приберете се вкъщи и вижте това, това е, което има голямо влияние.
Просто мисля, че трябва да продължим да насърчаваме
църквата и да насърчаваме пасторите.
Тяхната задача е най-отговорната на планетата.
А тези, които имат средства за масова информация, трябва да говорят:
Исус умря за Своята Църква. Той се връща за Своята Църква.
Той обича Своята Църква.
И всички трябва да го кажем на тези, които обичаме.
Ако решат да го игнорират, това е тяхната вина.
Но ако никога не сте ги предупредили, това е вашата вина.
Живеем в нация, основана върху християнските ценности,
и все пак последователите на Христос избират да мълчат.
Трябва да сме готови да кажем на другите защо Исус се връща,
така че и те да могат да направят своя избор.
Това е нашият избор. Исус не принуждава никого.
Това е нашата свободна воля и нашия избор,
дали да решим да приемем предложението на Исус Христос
да бъде нашия Младоженец.
Виждате ли, ето защо Сатана особено мрази християнският брак.
Той мрази брака поради това, което той представлява.
Вижте, той е един микрокосмос на това, което ни очаква в Рая.
Ние сме семейството на Бог, нашия Небесен Баща.
Ние сме братя и сестри в Христос.
Това е микрокосмос, картина на това,
което тепърва трябва да бъде изпълнено, когато дойде времето му.
Преди деня на гнева...
Преди да започне празникът...
Преди грабването...
Преди да дойде като крадец през нощта...
Обратно към времето,
до момента, когато на теб ти се предлага Неговата чаша.
Въпросът е, ти ще я приемеш ли?
Превод: Светлина за теб svetlinazateb.ru
И както стана в Ноевите дни, така ще бъде и в дните на Човешкия Син, ядяха, пиеха, женеха се и се омъжваха до деня, когато Ной влезе в ковчега,
и дойде потопът и ги погуби всички. Така също както стана в Лотовите дни, ядяха, пиеха, купуваха, продаваха, садяха и градяха, а в деня,
когато Лот излезе от Содом, огън и сяра наваляха от небето и ги погубиха всички, подобно на това ще бъде и в деня, когато Човешкият Син ще се яви. (Лука 17:26-30)
Погледнете смокинята и всичките дървета. Когато видите, че покарват, знаете че лятото е вече близо.
Също така и когато видите, че става това, да знаете, че е близо Божието царство...
Но внимавайте за себе си, да не би да натегнат сърцата ви от преяждане, пиянство и житейски грижи, и ви постигне оня ден внезапно, като примка,
защото така ще дойде върху всички, които живеят по лицето на цялата Земя. Но бдете всякога, и молете се,
за да сполучите да избегнете всичко, което предстои да настане, и да стоите пред Човешкия Син. (Лука 21:29-3)
Понеже сам Господ ще слезе от Небето с повелителен вик, при глас на архангел и при Божия тръба, и първо ще възкръснат мъртвите в Христа, после ние,
които сме останали живи, ще бъдем грабнати заедно с тях в облаците да посрещнем Господа във въздуха, и така ще бъдем винаги с Господа. (1Солунци 4:16,17)
Понеже си опазил Моята заповед да издържаш, то Аз ще опазя тебе от часа на изпитанието, което ще дойде върху цялата вселена да изпита онези,
които живеят по Земята. Ето ида скоро, дръж здраво това, което имаш, за да не ти отнеме никой венеца. (Откровение 3:10,11)