Портал, тук е Корабът-майка.
Четиримата конници са в галоп.
Можете да отворите вратата на конюшнята. Повтарям, отворете вратата на конюшнята.
Товарът е обезопасен и Конниците са на път.
Увери се, че изглеждам сладка.
- Ето тук.
Вегас, бейби.
Вегас!
Давай, скъпа. Да.
- Успяхме! - Да.
Мисля, че става. Виж я, скъпи.
Да тръгваме. Да тръгваме.
- Да се махаме оттук! - Да!
Обичам живота, кучки!
Любов, любов, любов.
Какво правиш? Влез тук. Усещам го!
Някаква идея какво караме по дяволите?
И защо се нуждаем от цялата тази огнева мощ за да го защитим?
Може да е всичко, от ядрено куфарче,
до оригиналното копие на Конституцията,
но онова написано с кръвта на бащите основатели.
Да бе.
Или Голямата стъпка.
Мислех си по-скоро за част от жезъла на Ра
или Амелия Ърхарт, но жива.
- Колкото по-малко знаеш, толкова по-добре. - Така е.
Взех ти малко подарък затова, че ме направи честна жена.
Какво? За какво говориш?
О, да.
Добре.
Ела тук. Добре.
Сега си в беда, господинчо.
Добре, ето едно предположение.
Какво ще кажеш за лунноходът, който уж е останал на Луната?
Да, харесвам тематичната справка към извънземни,
след като тъкмо идваме от знаеш къде.
- Значи казваш, че е възможно. - Кое?
Да пренасяме знаеш какво.
Свещеният Граал.
Да, може да е Граалът.
Не истинският,
но Светия Граал на нещата, които не трябва да пренасяме.
Ще ме накараш да го кажа на глас ли?
Честно казано няма. Доста си загадъчен.
О, уау.
Зона 51.
Тайният хангар. Аутопсия.
Добре, ще го кажа. Това е извънземно.
- Боже мой! - Внимавай!
"Черно крило" е пострадало.
Хайде, хора. Побързайте.
- Да извадим това нещо! - Побързай!
Вземете това. Бутайте, бутайте.
Да ги прегледаме, сър.
Няма значение. Мъртви са. Да стигнем до този. Хайде.
- Момчета, вземете вторият товар! - Разбрано!
До Корабът-майка, тук са Четиримата конници. Приемате ли?
Разбрано. Казвайте, Конници.
В извънредна ситуация сме. Искаме подкрепление.
Разбрано, Конници.
Какво е естеството на вашата спешна ситуация?
Претърпяхме сериозен инцидент.
Със сигурност имаме много смъртни случаи.
Имаме нужда от лекар.
Разбрано, Конници. Веднага ви изпращаме лекар.
Дръжте комуникациите си отворени докато се свържа с медицинския екип.
Конници, какво е състоянието на товара?
Товарът.
Да, компрометиран е.
Изглежда, че се е отворил насред магистралата.
Пригответе се, Конници.
Добре, слушайте внимателно.
Вземете всеки, който може да се движи и веднага се отдалечете от товара.
Чакайте, какво ми казвате да направя?
Млъкни, по дяволите и ме слушай. Махнете хората си оттам, Конници.
Ако не могат да се движат, ги оставете. Разбирате ли?
Махнете се веднага от това място! Разбрахте ли?
Да, да, разбрано.
Хей! Хей!
Остави го.
Какво да направя?
- Казаха да стоим настрана от това. - Какво?
Казаха да стоим...
Хей, трябва да тръгваме.
Чу какво казаха. Трябва да се махаме веднага!
Трябва да се върнем назад. Те се нуждаят от помощта ни!
Не. Няма „те“. Разбираш ли? Всички са прецакани. Хайде.
Чакай, чакай, чакай! Почакай!
Не, не, не. Не можем да спираме. Трябва да продължим да се движим.
Вече сме достатъчно далеч. Всичко е наред.
Нищо не е наред.
Добре, добре.
Какво беше това?
Преследва ни.
Отдалечава се. Да тръгваме.
- По дяволите. Шегуваш ли се? - Това наистина ме изплаши.
Готови ли сте, момчета?
Едно, две, три, четири...
АРМИЯ НА МЪРТВИТЕ
Субтитри от Вилиан Стефанов
Хиляди протестиращи маршируват по Капитолия тази сутрин
в отговор на вчерашното историческо гласуване в Конгреса,
който ратифицира спорното предложение
да се изтребят последните останали зомбита,
което доведе до драматичен край,
след като американската армия, претърпя много жертви
и бе принудена да отстъпи.
Вегас бе зазидан, а зомбитата в него са оставени да се скитат из изоставения град.
Това ще отбележи кулминацията на усилията на президента
да изпълни предизборното си обещание
и да унищожи немъртвото население на Лас Вегас,
като предприеме екстремното действие да пусне ядрена бомба
в Лас Вегас, само след четири дни,
което съвпада с края на празника за 4ти юли.
Изпълняването на заповедта изисква пълната евакуация
от карантинния лагер МакКаран,
което отдавна е било целта на групите за граждански права,
спорили за това, че в лагера няма
доказателства за инфекция.
Извинете ме.
Мога ли да говоря с този господин, моля?
Хей, Скот, имаш посетител.
Господин Уорд.
Вие сте Блай Танака, нали?
Искате да ме видите ли?
Не всеки мъж, който спасява министъра на отбраната
от орда чудовища, ядящи плът,
печели Медал на Свободата,
само за да приключи...
Като момчето на бургерите.
Г-н Танака, наясно съм със ситуацията си.
Ето каква е работата.
Има 200 милиона долара в сутерен под Вегас.
Двеста милиона, които застрахователната компания вече ми възстанови,
необлагаеми, непроследими.
Но не могат да се похарчат.
Тук се намесвате вие.
Остават 96 часа,
правителството вече е преместило повече от половината си военни
извън карантинната зона,
което я прави уязвима.
Искам да съберете екип и да ги вземете.
В замяна,
ще получите 50 милиона, които да разделите измежду хората си.
Интересувате ли се?
Не ми давайте отговор сега.
Помислете за това през нощта.
Плановете.
Ще поговорим скоро, господин Уорд.
Трябва да сте щастливи,
че това решение за здравеопазването е финансирано от държавата
и ще сложи край на всичко това.
Хайде, Шон. Знаеш, че не са заразени.
Ако беше така, вече щяха да са зомбита.
Те са политически затворници, просто хора, които правителството
не иска по улиците.
Знаеш добре както и аз, че всеки, който има съмнителен имиграционен статус,
защитава правата на гейовете или абортите
или друго подобно нещо,
ще има пистолет опрян в главата
или ще го извлекат навън от къщата или колата му
под прикритието на обществената безопасност.
Тествахме хиляди ядрени оръжия в пустинята Невада.
Това не е по-различно.
Внимание, задържани в карантинния лагер в Лас Вегас Маккаран.
Това съоръжение е в активна евакуация.
Качете се на автобуса за Барстоу.
Вземете временна си здравна карта
за да се представите на длъжностните лица, докато се качвате на совалката.
Напомняне, совалките ще тръгват на всеки 15 минути.
- Хей момчета. - Кейт!
Здравей. Не мога да дишам.
- Развълнувани ли сте от местенето? - Да!
Кейт, остави децата да приключат с опаковането.
Продължавайте. Хайде.
Кейт, трябва да ми обещаеш нещо.
Ако ми се случи нещо през следващите няколко дни,
просто се увери, че децата ще стигнат до Барстоу. Става ли?
Какво имаш предвид? Какво може да ти се случи?
Познаваш я, нали?
Койотът.
Геета, това не е опция.
Кейт, тя помага на хората да влязат,
да разбият слот машина и да се измъкнат обратно.
Преди някой да разбере, теб вече те няма.
Тези пари са нашият билет оттук
или ще бъдем в капан в Барстоу завинаги.
Слушай, на тези пазачи не им пука.
Но за пет бона, мога да си купя изход оттук, за мен и децата ми.
Трябва да изведа децата до петък
и ще направя каквото е необходимо за да защитя семейството си.
Геета, хората, които влизат там,
не винаги се връщат.
Просто забрави.
- Хей, чакай, Геета, хайде. - Просто забрави, нали?
- Ами... - Хей.
Всичко наред ли е тук, дами?
Какво, нямате си нещо по-добро за правене?
Кейт...
- Какво ми каза, доброволец? - Тя не каза нищо.
- Така ли е, доброволец? - Кейт.
Млъкни, по дяволите! Млъкни, по дяволите!
Добре.
Какво? Каза ли ми нещо?
Недей.
Не, не казах нищо.
Знаеш, че първият знак на инфекцията е агресивност
и действия извън социалните норми.
Погледни ме и стои неподвижно.
Чиста си.
Доброволци и временни работници,
совалките за служителите тръгват след пет минути.
Твой ред е.
Ако искаш,
бих могъл да използвам ректалния си термометър.
Показанията ти са малко ниски.
Сигурна ли си, че се чувстваш добре?
- Сигурна ли си, че не си заразена? - Аз... добре съм.
Добре съм. Чувствам се добре.
Добре,
и двете сте в границите на нормата, но внимавайте.
По-добре се качи на този автобус, доброволец.
Задник.
Какво си мислеше?
Знаеш ли колко лесно би било да те накара да изчезнеш?
Можеше да каже, че температурата ти не е нормална
и никой не би го поставил под съмнение, никой.
- Знам, аз съм... - Знаеш ли?
Аз просто... Той...
Виж, няма значение.
Съжалявам. Аз просто...
Трябва да ми обещаеш, че няма да правиш нищо глупаво.
Геета, това не си струва риска.
Не, права си.
Няма да го направя.
Обещавам. Нали?
Благодаря.
Совалките за служителите тръгват след пет минути.
Мамо!
Да?
Г-н Танака, в затруднено положение съм.
Не ви харесвам.
Мразя това, че ще приема работата, но...
Най-добре е да събереш екипа си.
Ще имаш нужда от пилот на хеликоптер и касоразбивач.
Ще ти изпратя адрес.
Бъди там утре в 16:00 ч.
Участва.
Мразя да питам, но...
Трябва да заведа децата на училище и ако не мога да стигна до работата си...
Не се притеснявай, аз ще се погрижа.
Благодаря ти, Мария.
Не се тревожи за това. Внимателно, мазна съм.
Шарки, дай й бялата кола, моля те.
- Благодаря, Мария. - Поздрави децата.
Добре. Чао.
По дяволите.
Хей.
Хей!
Значи смяташ, че това е лоша идея?
Хайде де, Скоти.
Не е важно какво смятам, а какво е всъщност.
Това е лоша идея.
- Отказваш ли се? - Не съм го казала.
Приемаш ли?
Не казах и това.
Но си заинтригувана.
Толкова много, че дори задникът ти го знаеше преди да влезе тук.
Помисли върху това.
Всичко, което направихме, всички онези хора, които спасихме,
виж какво ни докара това.
Но какво, ако само веднъж,
направим нещо само за себе си?
Можем да умрем.
Да, вероятно ще умрем.
Хм.
Поне някои от нас.
Петдесет милиона долара.
Петдесет милиона.
Как ще делим? Можем да го направим по много начини.
Смятай, че ти, аз и Вандерохе ще вземем по 15 милиона всеки, ако приеме, разбира се.
Всички останали, които не са от семейството...
Никой не трябва да знае какъв е делът ни.
Сега вече схващаш.
Кой друг е в списъка ти с луди задници?
Виждам, че си имал посетител.
Говори с мен. Как мина?
Е, за първи път, след шест месеца, тя дойде за да ме посети.
Не можем да си общуваме за повече от 35 минути
без да се превръща в битка.
И все пак изглежда щастлива.
Това е от значение, предполагам.
Сигурен съм, че тя те оценява, дори и да не го осъзнаваш.
Наистина го мисля.
И ако тя не се прецака.
Това ще е доста гадно.
За какво се замисли?
Знаеш ли, когато все още се занимавахме,
никога не съм мислил за лицата на всички онези безброй чудовища,
но сега току-що осъзнах,
че са били хора.
Сега виждам лицата им
през цялото време.
Не знам дали това, че се връщам към това ще е за добро или лошо.
Боже, не мога да го разбера,
но предполагам има шанс да бъде
пречистващо.
Ето го.
Виж това.
Трябвало е да пуснат бомбата над Вегас в началото на 90-те, но...
- Това е страхотно. - Питърс!
По дяволите.
Какво става?
Какво, по дяволите, те води тук?
Как е работата?
Гадна. Какво правите тук?
- Ами... - Събираме екип за работа.
Така ли? Какво е заплащането?
Е, ако всичко мине по план,
печелиш два милиона долара за един ден работа.
- Два милиона долара? - Но...
Това е моят дял. Само за мен?
Два милиона долара, ако мине по план?
Сто процента. Вътре съм. Да.
Не искаш ли да знаеш за рисковете или...
Защо бих искала да знам рисковете? Два милиона долара? Това са много пари.
Слушай, мразя живота си толкова много,
че ако имах два милиона долара,
бих го променила драстично.
Да. Благодаря ти. Да.
Сигурна ли си, че не искаш да знаеш?
Обзалагам се, че е нещо с хеликоптер.
Да.
- Аз съм пилотът. Да. - Да.
- Къде да подпиша? - Добре.
- Вътре съм. - Благодаря. Радвам се да те видя, приятел.
Тя не се е променила, нали?
Не. Все още е странно както винаги.
Хайде. Следващият е за мен.
Хайде. Мамка му.
Това е, скъпа. За това говоря!
Майки Гусман.
- Майки Гусман. Това име ми говори нещо.
Виж това.
Това е момчето ви, Майки Гусман, на живо от Източен Лас Вегас.
Имаме група от...
преброих поне пет, но нека проверя отново. Момент.
Седем. Имаме седем разбойници.
Бум, копеле! Два пъти в главата.
- Мамка му! - Хлапето е лудо.
Има форуми на Редит направени за този човек.
Перча се, скъпа!
- Перча се, човече. По дяволите, да. - Така се прави.
Благодаря ви много.
@ GuzmanOfTheDead420.
Не забравяйте да харесате и да се абонирате.
Йо, този шибаняк има Ролекс. Това са поне десет хиляди.
Хей!
Как е, белчо?
Майки Гусман.
Йо, какво става?
Какво би казал да спечелиш 500 бона?
Бих казал: "Кого, по дяволите, трябва да убия?"
Обичам го.
Какво правим тук?
Каза ми, че имаш нужда от касоразбивач. Може да е липсващото ти парче.
Би ли искал да направиш 250 бона за един ден работа?
Боже мой.
Можеш ли да го разбиеш?
- Дали мога да го разбия? - Да.
Дали мога да го разбия?
Това е все едно да ми покажеш снимка на "Величието на Мадоната" на Ботичели
и да ме питаш дали искам да я чукам.
Добре, човекът, който е проектирал това прекрасно произведение на изкуството,
Ханс Вагнер,
го е нарекъл "Здрачът на боговете",
на последната глава в неговия съименник,
Епичната опера на Рихард Вагнер,
"Пръстенът на Нибелунгите".
Дали мога да го отворя?
Не знам.
- Честно казано не знам. - Добре.
Внимавай с пръстите си, господин Голяма ръка.
Но от живите ключари в света,
аз ли съм най-големият ви шанс да го отворите?
Мога със смирение да го потвърдя.
Участваш ли?
Това е врата към друга реалност, приятели,
и провидението ви доведе при мен.
Ще го направим заедно.
- Между другото, как се казваш? - Скот Уорд.
- Как? - Скот Уорд.
Аз съм Дитер, Скот Уорд.
Готова ли си за играта?
Да.
Скот, това е Деймън. Това е Чеймбърс.
- Те са с мен. На мои разноски. - Добре.
- Как върви? - Добре дошли в екипа.
Скот, искаш ли да ми кажеш какво му има на хлапето?
Погледни го. Без да се обиждаш,
но не изглежда като убиец на зомбита.
Здравей, казвам се Дитер и ще отворя това, което не може да се отвори.
Шегуваш ли се?
Не, имаме нужда от хлапето за да отворим сейфа.
Ако го загубим, нямаме нищо.
Хайде, момчета. Съберете се.
Г-н Танака, екипът е тук.
Прекрасно е, че всички сте събрани тук днес.
За да постигнете целта си.
Вегас Блай.
Не можете да летите във Вегас.
Въздушното пространство е забранено.
Но можете да излетите оттам.
Има изоставен спасителен хеликоптер на върха на северната кула, Содом.
Ако се координирате и разберете,
тази операция ще е обикновенно влизане и излизане.
Ще влезете в града в 32-часов прозорец.
Каквито и зомбита да има там
не би трябвало да представляват проблем за банда като вас.
Чакай, чакай, чакай, чакай, чакай, чакай!
Моите извинения.
Как точно ще убиваме зомбитата?
О, Исусе.
Има ли някой друг тук който не е убивал зомби?
Е, всички знаем основите.
Зомбита, разбойници, немъртви, наричайте ги както искате,
но когато става въпрос за убиването им, се целете в мозъка.
Мозък.
Ако ви нападне, застреляйте го в мозъка. Толкова е просто. Някакви въпроси?
Да. Ами ако взема голям камък и го разбия в главата му?
Това би ли проработило?
Да. Да, това
също ще увреди мозъка, така че ще свърши работи.
Разбрано.
Извинете, г-н Танака, моля, продължете.
От тук, ще се движите надолу по главната улица.
Ще стигнете до казиното за по-малко от два часа.
Влизате и намирате генератора.
Сейфът е под южната кула, Гомора
в края на коридора.
Там ще намерите няколко несмъртоносни възпиращи средства.
Ще трябва да намерите начин да ги задействате.
Междувременно, нашият безстрашен пилот-механик
ще зареди хеликоптера.
Обратно пред сейфа,
нашият скасоразбивач се захваща за работа.
Като хирург или художник
неговият шедьовър ще бъде с едва доловими щракания.
Накрая ще се поддаде
на нежното му докосване.
Тогава всичко, което трябва да направите е да качите парите в хеликоптера
и отлетите към залеза.
Всичко това
в денят преди ядрената бомба да бъде изстреляна от стартовата площадка.
Ще е лесно като детска игра.
Извинете, сър.
Вече не ни е позволено да казваме това. Ще е лесно като изтискан лимон.
Да, но аз...
Мисля, че и така става.
Както искаш.
Ще е лесно като изтискан лимон.
Вижте.
Добре. Добра работа. Добра работа.
Чакай, чакай, чакай. Задръжте. Това ли е истинският план? Зомбитата?
Да, брато, какво става? Мислех, че си съгласен с това.
Винаги си говорил за това как, ако видиш зомби, ще му пръснеш мозъка.
Това беше глупост, човече.
Какво?
Майната му. Отказвам се.
Това е лудост. Всички ще умрете.
- Боже. - Извинявай, братле.
Аматьори.
Хей, Деймън. Чакай, човече.
Добре, екип, вземете товарните чанти.
Ще се видим в 6:00 сутринта.
Разбрано, капитане.
Почакайте.
Казвам се Мартин. Аз съм началник на охраната на г-н Танака.
Говорете с мен за всичко от което имате нужда.
Мога да ви доставя всеки хардуер, който поискате.
Ще ви придружа на тази работа,
поради обширните ми познания за казиното.
Някакви въпроси?
Добре. Ще се видим в 06:00.
06:00 ли?
Как се чувстваш?
Ти си луд. Знаеш го, нали?
Но ако мога да избирам дали да умра във Вегас
или да прекарам още един ден обръщайки банички в "Щастливото момче",
ще заложа на няколкото милиона.
Мислил ли си как ще влезем?
Да.
Последните пристигнали изискват пълна здравна проверка.
Карантинен център Барстоу е съоръжение с нулев толеранс.
Без лепенка за здравно разрешение на картатата ви,
няма да имате право на общите части.
Хей. Кейт.
- Какво правиш тук? - Трябва да поговорим.
- Не, не! - Почакай. Уау!
Просто ме чуй. Изслушай ме.
Отдаде ми се възможност
и имам нужда от помощта ти.
Виж. Знам, че ще прозвучи лудо.
Но направи едно нещо за мен.
За теб ли?
Направи го и мога да ти дам 15 милиона долара.
- Петнайсет милиона? - Петнайсет...
Нямаш 15 милиона долара.
Ако го направиш за мен, ще ги имам.
Знам, че това няма да компенсира това, което направих
или това какъв баща бях.
Да.
С 15 милиона долара, можеш да помогнеш на тези хора.
Можеш да се върнеш в училище, да правиш каквото си искаш.
Каквото и да направиш с тези пари, знам, че ще е правилното нещо.
Какво трябва да направя?
Хей. Моля те! Хей. Хей.
Ти си койотът, нали?
Вкарай ни вътре. Моля те.
Не е лошо като за първи път.
Добре, разбирам. Разбирам.
Разбирам каква красива малка машина си имаш.
Хей, не насочвай пистолет към мен.
Съжалявам. Съжалявам.
Ууу!
Транспортът ни пристигна.
- О, добре. Искаш ли вода? - Да.
Шегуваш се. Какво е това?
Какво?
Кълна се в Бог, ако цялата тази мисия
е някакъв безумен начин да се сдобриш отново с дъщеря си...
Не е, нали? Вярвай ми.
Тя е доброволец в лагера. Има връзки.
Тя просто ще ни вкара в карантинната зона.
Наистина ли мислиш, че бих я завел в града?
Хей, как си? Не мисля, че сме се запознали официално. Казвам се Мартин.
Не говори с мен. Не вярвам на тези хора, особено на теб.
Стои далеч от мен.
Да, госпожо.
Престъпници, запознайте се с койота.
Има ли си име?
Лили, но "койот" звучи яко.
Можете да ме наричате така, ако искате.
Добре, ще ви оставя.
Ще се срещнем пред Барстоу след 24 часа.
- Става ли? - Добре.
Опитайте се да не бъдете взривени
или убити от немъртвите.
Хей. Хей, хей. Какво не е наред?
Мама я няма.
Ето.
Въпрос.
Да, Дитер.
Не мислиш ли, че имам нужда от нещо по-голямо?
Ако ти дам нещо по-голямо от това, вече ще си мъртъв.
Мъртъв ли?
Довиждане, мъртвецо.
Къде се слага това?
Стига бе. Наистина ли?
Дитер, опитай се да не ядосваш Ван.
Благодаря, сър.
Хей.
- Какво си направила? - Какво имаш предвид?
Спри се!
Махни се от мен!
- Спри се! - Какво, по дяволите, става?
Какво, по дяволите, правиш?
Вкарала си я.
Вкарала си Геета.
Да. Вкарах я. Нея и още двама.
Вкарвам много хора. Имат нужда от тези пари, за да се махнат оттук.
- Знаеш го. - Тя не се е върнала.
Е, не всеки го прави.
- Знаят рисковете. - Тя има две деца!
Не ми го е казала.
Слушай, ако знаех, че има деца, не бих я взела.
Видя ли я как умира?
Не.
Те продължиха напред. Аз изостанах.
Така и не излязоха. Съжалявам.
Чаках, доколкото можах, но в края на деня...
Идвам с вас.
- Не, няма да стане. - Да, ще дойда.
Не го коментираме. Няма да дойдеш.
Има две деца, чиято майка е изгубена някъде там.
Две деца, за които полагам грижи.
Трябва да я намеря.
Е, кажи ни как изглежда тя. Ще се погрижим за нея.
- Мислиш ли, че ти вярвам? - Кейт!
- Няма да дойдеш! - Не те питам!
Казвам ти какво ще се случи.
Ела тук.
Слушай ме. Като някой, който е виждал как изглежда това,
това не е път по който искаш да тръгнеш. Няма да ти позволя да опиташ.
Ще останеш тук.
Ще потърсим твоята приятелка. Ще се видим, когато излезем.
- Става ли? - Не. Не става.
Сега ме слушай.
При всички положения отивам.
Мога да вляза с теб и да ме пазиш в безопасност.
- Кейт. - Или просто ще се промъкна след теб
и вероятно ще умра.
Изборът е твой.
Какво ще бъде, татко?
Ще е страхотно, ако видим твоята приятелка.
Но няма да бягаш за да я търсиш. Това е въпрос на живот или смърт.
И ако прецакаш нещата, някои от тези хора ще умрат.
Разбираш ли?
И те също имат семейства.
Така че никога не се губи от погледа ми.
Това са условията ми. Ясно ли е?
Да. Ясно е.
Момчета, това е Кейт,
най-новият член на екипа.
- Хей. - Как е?
Скот, какво по дяволите?
Забавлявате ли се? За какво говори той?
За бомбата, която ще ни убие ли? За това ли говорите?
Това е последният автобус.
Върви, Спийди Гонзалес! Ариба.
Това е задължителна зона за евакуация.
- Ще ни трябва още един човек. - За какво?
Не знаете какво е тук. Вече не.
- Екипът е достатъчно голям. - Вярвай ми. Имаме нужда от още един човек.
Какво, по дяволите, става тук?
Искаш ли да спечелиш 20 хиляди?
Двадесет хиляди долара?
Да, ще взема 20 хиляди.
Не разбирам. Защо, по дяволите, би го взела с нас?
Скъпа, по-полека с думите, става ли?
- Шегуваш ли се? - Моторна резачка.
Предстои ни марш сред море от мъртви хора и да извършим велика кражба.
- Извини ме, че псувам. - Това е за теб.
За мен ли? О, да.
Ще се справя.
Ууу!
Ще се позабавляваме, нали?
Казвам ти, че имаш подходящия човек за това.
Ако се изплашиш или се изнервиш там,
искам да останеш близо до мен.
Държа те под око.
Благодаря.
Какво става, брато?
Тубата с бензин. Ти я носи.
Никога повече не докосвайте триона ми, става ли? Никога повече не говори с нея,
брато.
- Със сигурност. - Добър отговор.
Добре, момчета, да тръгваме!
По дяволите, какво гледаш?
Зад мен.
Вдигни оръжието, тъпако.
Хей. Не е късно да се върнеш.
Ето ги, разбойниците,
или поне каквото е останало от тях.
Какво точно им се е случило?
На какво ти изглежда?
Не са били достатъчно умни и са излезли на слънцето.
Трябва да видиш какво се случва, когато вали.
За няколко часа всички се връщат към живота.
О, по дяволите!
Добре, да тръгваме. Хайде.
Колко... колко дъжд е...
Да го направим.
Туристи.
Хей, ти си Лили, нали?
Със сигурност знаеш от къде да минеш.
Какво ти пука?
Може би доста.
Колко знаеш за онези неща?
Всичко е там.
Защо?
Добре е да знам.
Уау, какво е това?
По дяволите. Какво е всичко това?
Какво се е случило тук?
Тук полицията и военните най-накрая се предадоха.
Последната позиция на Вегас.
Всички да бъдат тихи.
Чувате ли това?
- Какво, по дяволите, е това? - Скрий се зад колата! Отивай!
Какво е това?
Валентин.
Валентин ли?
Това е проклет зомби тигър.
Това вече е прекалено.
- По дяволите, да. - Страхотно.
Чисто е.
- Ето ни - Добре.
Какво, по дяволите, беше това?
Тя беше една от "Зигфрид и Рой".
Пази началото на територията им.
- Има ли друг път? - Не точно.
Хей, Къмингс. Нека да видя оръжието ти за секунда.
Какво? Не съм стрелял.
Само за секунда.
Харесва ми. Красиво е.
Също така е надеждно.
- Така ли? - Да.
Мога ли да го докосна?
- Искаш да го докоснеш ли? - Да.
Само за секунда.
- Леле мале. - Хей!
Бих казала, че се надявах да не правя това, но тогава ще излъжа.
- За какво говориш? - Какво прави тя?
Тя ме застреля. Убийте я!
Те ще знаят, че сме тук. Няма да им пука докато играем по техните правила.
- Правила ли? За какво говориш, по дяволите? - Тази е луда.
Ако искаме да отидем по-далеч, трябва да направим сделка.
- Да търгуваме? Наистина ли? - Без преговори!
Да. Предложение да покажем подчинението си.
- За какво говориш? Те не мислят. - Застреляй тази кучка!
- Ако дойдат насам, ще ги убием. - Не разбираш.
- Не разбираш. Не са това, което си мислиш. - Застреляй я в лицето!
Тук не говорим за разбойници.
Права си. Те не мислят.
Те просто се движат и ядат. Но ние говорим за другите.
- Алфите. - Да. Те са по-умни и по-бързи.
Те са организирани. Идват право от проклетите ти кошмари.
Моля те.
Всички продължавате да говорите за града, сякаш е техен затвор.
Не е. Това е тяхното царство.
Те няма да имат нищо против нас
стига да играем по техните правила.
- Боже мой! - Сега навлизаме в сърцевината.
Имам майка. Обичам я.
Е, всеки има майка, женчо,
но не всеки насилва жените под карантина.
Тя лъже! Това не е вярно.
Затваряй си устата. Виждала съм какво правиш с тези жени.
Ти, шибан изнасилвач.
Боже мой! Това изобщо не е вярно.
- О, по дяволите, не! Не! - Тя идва.
Кой идва? Какво идва?
- Тя ли? Коя е тя? - Не, моля ви. Не ме оставяйте.
Не, не, не. Не й се доверявайте.
- Извинете. - Не, моля ви.
Помогнете ми. Не си тръгвайте. Не, ние сме екип.
Какво по...
Какво по дяволите?
По дяволите.
Помощ. Застреляйте това! Какво по дяволите е това нещо?
Слушай, не. Не. Здравей.
Не съм тук за да те нараня.
Хайде. Помогнете ми, помогнете ми, помогнете ми, помогнете ми.
Не! Не, не.
Помогнете ми!
Не го прави. Просто стой далеч.
Какво правиш?
Не, Боже мой!
Махай се. Отиди ето там.
Не!
Помощ! Не!
- Виждала ли си я да убива някого? - Няколко пъти.
Не!
Върнаха ли се?
Да, като разбойници.
Не!
Моята теория, това е започнало с един от тях, първоизточникът.
Боже мой! Не!
Който и да е, ако те ухапе...
- Тогава ставаш алфа. - Точно.
Изглежда все едно го водят в "Олимп".
Добре. Сега знаем къде да не ходим.
Никога не съм разбирал как точно работи това.
Знам само, че те карат там, а ти излизаш като един от тях,
един от бързите.
- Значи, го водят там за да го превърнат. - Да.
Скот, това може да е мястото, където е Геета.
Кейт, вече говорихме за това.
- Имаме време. - Това не е опция.
Добре.
Точно това си мислех.
Значи този ще ни проправи път, а ние ще продължим?
Ами, да. Може и да имаме коридор,
но няма да се пъча гордо докато се разхождам по улиците им.
Ако искаме да продължим по-нататък, ще останем на закрито.
Хайде, да тръгваме.
Хей, дали сме обсъдили всичко на срещата?
Какво имаш предвид?
Е, имам предвид, очевидно, германецът е най-важният човек,
защото може да отвори сейфа,
но като изключим това, трябва да съм аз, нали?
Защото без мен не можете да излетите с хеликоптера оттук.
Така че това би ме направило втора по важност.
И не знам дали вие двамата си търсите трети или нещо подобно,
но със сигурност съм по-важна от този тип.
Съжалявам. Не знаех, че слушате. Аз съм...
Добре, определено съм по-важна от този тип.
Не му вярвам.
Знаеш ли защо е нает?
Тук е за да ни следи,
защото когато отворим сейфа, може да вземем парите и да избягаме.
Трябваше да ни даде стимул.
Не се опитвам да бъда лошият човек,
но трябва да бъдем стимулирани
да го оставим да умре.
Какво? Защо ме гледат всички?
Това е свободна държава. Хората могат да гледат когото си пожелаят.
Всъщност това не е свободна държава. Вече не сме в Америка.
Не сте ли чули?
Което технически го прави още по-свободна държава, нали?
Както и да е.
Какво, по дяволите, е това?
Стой далеч от мен!
Какво по дяволите?
Какво е това?
Не.
Хей.
Хей. Нека да поговорим за секунда.
Мога да ти помогна. Просто ми позволи...
Добре. Добре.
По дяволите.
Не.
Не, не, не!
Добре. Добре, виж.
Нека просто да говорим на пуешки за секунда. Аз...
О, мамка му.
Не ги докосвай.
Не свети в очите им.
Виждала съм това и преди. В хибернация са.
Ако не можем да ги видим, как тогава да продължим напред?
Ще ви маркирам пътека.
Тръгни пред мен.
Защо? Искаш да ми огледаш задника и?
Не. Не вярвам, че ще ми пазиш гърба, ако нещо се обърка.
Наблюдавах те и си замислил нещо.
Когато всички стигнем до казиното,
мисля, че имаме нужда да си поговорим
за това каква точно е твоята роля тук.
Добра идея.
Прецакана си, кучко.
Ти копеле.
Кучка.
По дяволите!
Насам!
- Къде е Чеймбърс? - Беше точно зад мен.
- Какво стана? Какво направи? - Не направих нищо.
Тя започна да стреля. Не бях близо до нея.
Глупости! Тя беше там с теб! Знам, че беше!
- Приятел... - Какво стана?
- Не искаш да... - Копеле!
Тя си отиде! Хайде. Остави я! Мъртва е!
Чеймбърс! Чеймбърс!
Хайде!
Тръгвай!
Бягай! Бягай!
Гуз, хайде. Да тръгваме.
Гусман. Гуз! Мъртва е.
Трябва да се движим. Хайде, мърдай!
Лили.
Няма начин Геета да е жива, нали?
Искам да кажа, виж тези неща.
Не бъди толкова сигурна. Веднъж докарах един човек.
Изгубих го от поглед. Трябваше да го оставя. Мислех, че е мъртъв.
След три дни той се върна обратно.
Какво му се е случило?
Каза, че са го завели в "Олимп".
Набутали го в стая с още двама души.
Водачът е идвал за тях един по един.
Ако моят човек не беше избягал, той щеше да е следващият.
Значи доста често го правиш, а?
Да изоставяш някого.
Мислиш ли, че се радвам когато оставям хората?
Правя каквото мога за да оправя нещата.
Сър.
Елате тук. Вижте това.
Какво по дяволите?
Това...
Да, още един комплект от чертежи на сейфа.
Друг набор от чертежи.
Танака, ти слузеста гадино.
Танака е изпращал и други екипи тук преди нас.
Знаеш ли нещо за това?
Това е ново за мен.
Питърс, качи се на покрива.
Включи онзи хеликоптер възможно най-бързо. Круз, върви с него.
Тя говори твърде много.
Виж, развълнувана съм да видя отново приятелите си, нали?
Съди ме.
Аз и койотът ще направим проверка на периметъра, ще блокираме вратите.
Да. Кейт и аз ще намерим генераторите.
Резервният е на третия етаж. Там ще е по-сигурно.
Трети етаж, покрив. Схванах.
Ван, закарай Дитер до трезора.
Вземете със себе си и Гусман.
Разбрано.
Дитер, карта за достъп за външните врати до сейфа и сервизните асансьори.
Оттук покрай прозорците на касиерите.
Това трябва да те вкара вътре. Ето.
Благодаря ти.
Тази е моята. Взех още една.
Добре. Всеки знае какво да прави. Нека си свършим работата.
Да, сър.
Какво парче боклук.
Не се оплаквай, приятел.
Да бе.
Чао.
Какво, по дяволите, е това?
Похарчил е всичките си пари за тази шибана миниатюра?
Наистина мразя този тигър.
Това е перверзно.
Какво беше това?
Вината най-накрая изкара най-доброто от теб, а?
Един от много там оставени да умрат?
Всъщност, да, така е.
Онази майка, която Кейт търси,
също ли си я застреляла в крака?
Не, просто я загубих.
Никога не съм оставяла някого, когато не ми се е налагало
или който не го е заслужил.
Нямаш идея за това, което съм виждал в тези лагери.
Какво трябва да направят тези хора за да оцелеят.
Поне зад тези стени, правилата са ясни.
Не ги виждаш да се чукат взаимно.
Ако ме прецакаш...
два между очите.
Два? Защо два?
Вторият е просто за забавление.
Ах! Мамка му.
Какво ще стане сега?
Ще чакаме.
Разбираш, че трябваше да го направя, нали?
Кое?
Да я приспя.
Знаеш ли, всички тези неща които казваха за мен след това.
- Искам да знаеш, че съм я обичал. - Да.
Обичахме се.
Съжалявам, ако е изглеждало, че не е така.
Разбрах. Всичко е наред.
- Така ли? - Да.
Направил си това, ко ето е трябвало да направиш.
Тя беше една от тях.
Всичко е наред. Нали?
Чакай.
Мислиш, че затова не съм говорила с теб през всичките тези години?
Е, изглеждаше като...
- Изглеждаше като логичното предположение. Да. - Не.
Това което направи и каквото се случи с нея,
никога не съм те обвинявала за това.
Не разбирам.
Ако не е било това, тогава какво, по дяволите?
Не е...
Не е фактът, че си убил майка ми.
А че не се появи след това, разбра ли?
Ти...
Ти не беше там, Скот.
Не се обади. Не ме посети.
Не говори за това.
Не ме утеши.
Да, права си.
Защото всеки път, когато те погледна,
виждах нея
и адски ме болеше.
Адски ме болеше.
И тогава, когато се опитах да се върна ти просто...
Изглеждаше, че не искаш да остана, затова предположих, че трябва да си вървя.
Знаеш ли, може би все пак има шанс за...
За какво?
Не знам.
Може би можеш да се запишеш в колеж.
Няма да ни липсват пари. Бих могъл да отворя ресторант.
Нов камион за храна.
Да имаме някакъв живот.
Мислех си...
Мислех си за майсторски сандвичи със сирене на скара.
Майсторско сирене на скара?
Да, какво мислиш?
Да.
Не знам. Това е хубава идея, но...
Прекарах толкова време да те мразя, че не мога просто да спра.
Съжалявам. Съжалявам.
- По-зле е, отколкото предполагах. - Не, всичко е наред.
Не, разбирам.
Нека просто да приключим с това.
Гуз!
Утрепах булката. Утрепах булката.
Застрелях я три пъти.
Всъщност бяха четири.
Четири.
Не става за убиец на зомбита, ама друг път, господин Вандерохе.
У-у-у! Ха!
Извинете, сър. Добре.
"Божият здрач".
Чакал си ме тук, в тъмното.
Толкова си красив.
О, виж.
Още един екип от грабителите на гробове.
Опитали са се да си пробият път.
Това е толкова глупаво.
Глупави бедни скелети.
Не, не, не.
О, не. Всичко, което са успели да направят е да прецакат четеца на картата.
Това друг екип ли е, или сме ние, Дитер?
- А? - Помисли за това. Нас.
Искам да кажа, виж ги. Това сме ние.
Може да сме ние в друга времева линия
и сме хванати
в някакъв безкраен цикъл
на борба и умиране,
борба и умиране, борба и умиране. И Танака...
кукловодът.
Дявол. Бог.
И ние, ти, аз, Гуз, и останалата част от екипа,
сме просто пионки в някаква перверзна игра,
в която ни е отредено да повтаряме неуспехите си.
И накрая,
в някакво умопомрачително, иронично разкритие
всичко започва отначало.
Готино.
Бум.
Удивително.
Ето.
Ето къде е първият спусък.
Това е някакъв минен капан, повярвайте ми.
Ако можехме да намерим нещо, което да го задейства...
- Там. - Виждам го.
Между другото, харесвам косата ти.
Благодаря.
О, Боже.
Не!
О, Боже.
Хей, скъпа.
Хванах те.
Махни се от мен!
- Добре ли си? - Да. Да.
Да.
Късмет.
Здравей, красавице.
Хей! Уау, уау, уау!
Добре.
Леко, леко, леко. Хей, хей, хей.
Добре. Да.
Не, не.
Не!
Какво правиш?
Ти каза, че се нуждаеш от флакон с кръвта ?.
Е, забрави за кръвта.
Знаеш ли каква цена има главата на едно от тези, за шефа ми
и за правителството?
В правилните ръце, това е силата с която да се правят повече от тях.
Силата да се контролира собствена армия от зомбита.
Това е най-доброто средство за масово унищожение.
Не се съгласихме на това.
Е, искаш ли сделката или не?
А?
Точно това си мислех.
Така че си затваряй проклетата уста.
Трябва да тръгваме.
Защо? Ще дойдат да я търсят, ако не се обади обратно в базата ли?
Нейният смъртен вик. Чули са го.
След като намерят тялото й, договорката ни приключва.
Какво ще направят?
Не знам.
Сега вече говорим.
Свободен си да си вървиш.
Хайде, иди да го вземеш. Точно така.
Хайде, глупако.
Добре съм.
Всичко е наред.
Откъде ги намираш?
Кой има гореща ръка?
Добре, да тръгваме. Можеш да я опиташ.
А? А?
Добре, отиди да я вземеш.
Виж това, Гуз.
Виждаш ли, Дит?
- Не е от месото, а от топлината. - Добре.
Капанът трябва да се освободи
точно сега.
Това ли беше?
Толкова е страшно.
По дяволите!
Майната му.
Това трябваше да не е смъртоносно.
- Това трябва да е незаконно, нали? - Добрият стар Танака.
Предполагам, че не си е поплювал.
Така ли е, Дитер, а? Сега безопасно ли е?
Най-вероятно.
Сега вече е безопасно.
Късмет с това.
О, хайде де, Гуз. Просто се забавлявахме.
Да.
Да! Да!
Хайде! Хайде!
Да! Да!
Ти мръсна гадина.
По дяволите!
Добре ли си, Дитер?
- Добре съм.
Можете ли да ми помогнете, господин Вандерохе?
- Да. Абсолютно. - Благодаря.
Едно, две, три.
Ако мога да го отворя,
ще бъде или за унищожение или за обновяване.
Смърт или прераждане.
Това е мъдро, братко, но аз го разбирам.
Решението все още не бе взето, но в крайна сметка президентът отстъпи
под натиска за преместване на датата на бомбардирането преди празника.
Това означава обрат на по-ранната му позиция,
че пускането на ядрената бомба на 4ти юли би било, цитирам,
"Най-готиното шоу с фойерверки"
и цитирам, "Всъщност е доста патриотично, ако се замислите."
Поради страха от нарастващия гняв на хуманитарни групи,
които могат да отложат бомбардирането за неопределено време,
администрацията направи драматичния избор
да не отлага бомбардировката,
а по-скоро да го стартират по-рано с цели 24 часа.
Какво по дяволите?
Планираното време за пускане на бомбата е тази вечер по залез.
- Останете с нас... - Майчице.
Шегуваш ли се?
Какво?
Продължавайте да следите новините с нас.
- В свързани новини... - Това е лудост.
... Международното общество на Елвис имитаторите...
Мислиш ли, че онова дете вече е отворило сейфа?
По-добре да се махаме оттук.
Питърс.
Да.
Имаме проблем.
Ще пуснат бомбата по-рано.
Хубаво. Радвам се, че са решили да пуснат бомбата по-рано.
Настръхнах.
Имаме около 90 минути преди това място да стане на прах.
Как върви там горе?
Добре. Всъщност намерих басейн.
В момента се пека.
Нали знаеш за какво говоря?
Как върви там?
Успяхте ли да отворите сейфа?
Става малко по-бавно, отколкото си мислехме, но сме близо.
Добре. Излъскала съм всичко, така че просто побързайте.
Чакам ви, човече.
Всичко е готово.
Кучи син.
- Хей, Дитер. Как върви със сейфа? - По дяволите!
Скот, той работи, човече.
Виждаш ли това? Четирите ключалки?
Знаеш ли какво е това?
- Не. - Не разбира се, че не.
Това е въртящ се механизъм за случайни числа, нали, господин Вандерохе?
- Точно така. - Да.
Вие, г-н Наденичкопръст...
Току-що ме накара да объркам и сега трябва да започна отначало.
Ако го объркам отново, ще се заключи завинаги.
Разбираш ли? Завинаги.
Добре, колко време ще ти отнеме да го отвориш?
Добре.
- Тридесет минути. - Добре.
Тридесет минути мълчание.
- Имаш го. - Тишина.
Тишина. Става ли?
Г-н Вандерохе, може ли да пазите тишина с екипа си?
Трябва да се концентрирам. Благодаря.
Тридесет минути, не е лошо. Нали?
Ядрената бомба ще падне върху нас след час и 20 минути.
Да, което ни дава час да стигнем до хеликоптера и да се махнем оттук.
- Имаме достатъчно време. - В изобилие.
Каква е алтернативата? Да тичаме към края на града ли?
Не мисля, че ще успеем.
Не, не трябва да го правим. Вярваме му.
- Да. - Той може да го направи.
Определено.
Нали, Ван?
Да, не, не, не. Заел се е.
- Нашият човек Дитер може да го направи. - По дяволите.
Това трябва да е противопожарен тунел.
Да, разбрах.
Вероятно така е влязъл последният екип и така тези разбойници са дошли тук.
Ей, какво мислиш за тофу?
Какво?
Тофу. Следващият ми камион за храна.
Мислех си, че мога да направя всичко от тофу.
Бургери от тофу, картофи от тофу, тофу млечен шейк, тофу чийзкейк.
Не знам какво е това. Тофу чийзкейк. Не знам.
Помислих си, че може би тогава всички ще станат вегани.
Хората ще разберат, че не са на върха на хранителната верига.
Какво мислиш?
Да, всичко е наред.
- Да. - Продължавай да мислиш.
- Всичко наред ли е там горе? - Да. Подсигурени сме.
Мамка му.
Колко имаме дотук?
Бих казал 200 бона.
- Представи си какво има в сейфа. - Виж това.
Това е най-голямата сума пари, които някога съм държал в ръцете си.
Щом тази врата се отвори, ще има доста от тях,
като тоалетна хартия.
Ще ги взема, ако не ги искаш.
Не, всичко е наред. Ще се справя.
- Сигурен ли си? - Ще се справя.
Боже мой.
Момчета, аз...
Направих го. Направих го.
Чакай, какво? Направи ли го? Като "направи го" направи го?
Той го направи.
Остава само да завъртим колелото.
Тъй като бе неизбежно да спечелим.
Г-н Вандерохе, бихте ли ми оказали честта?
Хайде, момчета.
Имаме около 20 минути преди това място да стане на прах.
Да опаковаме и да тръгваме.
Хей, Вани, къде ти е главата сега, приятелю?
На добро място е, Скот.
На доброто шибано място.
Господин Вандерохе.
Хайде, Гуз. Нека ги вземем.
Както в старите времена, нали?
Е, не е точно като в старите времена,
но е също толкова лудо.
Да.
Какво не е наред?
Не знам, Скот.
Хей, можеш да говориш с мен. Какво става?
- Така ли мислиш? - Да.
Наистина си глупав. Знаеш го нали?
Пропуснах ли нещо? Защото сме по-богати...
Не дойдох тук за парите, глупако.
Искам да кажа, не ме разбирай погрешно, ще взема милионите.
Но дойдох тук заради теб.
Мислех, че може да имаме нещо, но тогава ти просто си тръгна.
Просто когато те виждам отново всичко се връща обратно.
И не че те чаках. Знаеш, че не съм.
Щастлива съм.
Е, аз съм добре.
Просто си помислих, че може би...
Мислех, че съм прецакал това завинаги.
Завинаги е дълго време.
Осъзнавам, че греша във всичко.
За теб и мен, за мен и Кейт.
Виждала ли си Кейт?
Кейт?
- Хей, Кейт долу ли е? - Не е тук!
- Кейт! - Къде, по дяволите, е тя?
Кейт?
Кейт!
По дяволите! Знам къде е отишла.
Скот, слушай ме. Нека обмислим това.
- Изчакай останалото... - Няма за какво да мисля.
Знам къде е отишла. Тя ми е дъщеря. Ще си я върна.
- Идвам с теб. - Не, няма.
Няма да те оставя да излезеш там сам.
Благодаря ти.
Оттук!
Да тръгваме.
Да тръгваме!
За какво мислиш?
Парите.
Парите. Добре.
Гусман, покрий този ъгъл.
По дяволите!
Хайде, Дитер! Хайде!
Не, не, не!
- Хей, какво правиш?
Мартин, изкарай ни оттук.
О, Боже, два пъти те прекарах. Два пъти те прекарах.
Учиш се бавно.
На Танака не му пука за парите.
Това което има в тази чанта струва десет пъти повече от това в трезора.
Добре, ще отида да убия онзи идиотски пилот,
сега, когато тя поправи хеликоптера, ще мога сам да излетя оттук.
Довиждане.
Идиот. Пусни ни оттук!
Майната му.
Не!
Граната!
Хей, скъпа.
Още ли си с мен?
Хайде.
Мамка му!
Три.
Добре. Ще побегнем към асансьора и ще се качим на покрива.
Не спирайте за нищо на света.
Давайте!
По дяволите!
Хайде!
Да тръгваме!
Хайде! Хайде!
Да!
Хайде.
Питърс! Какво по дяволите?
Дай ми 30 секунди.
Какво, по дяволите, е това?
Главата на кралицата му.
Мартин каза, че ще изкара всички от лагерите, ако му помогна.
Ако не кажа нищо.
Лъжец!
По дяволите! Хайде!
Хайде. Да тръгваме. Да тръгваме.
Знам какво правя. Просто върви!
Ще го задържа.
Върви! Сега!
Върви!
Точно така, копеле.
Още една стъпка и ще й взривя главата.
Е, още повече.
Какво ще правим?
Просто вървете!
Да тръгваме!
По дяволите.
Скот, това не беше ли онова проклето зомби?
Просто лети.
Къде са парите?
Няма пари.
Но, Питърс,
Кейт е в "Олим". Трябва да да я открием.
Колко време имаме?
- Около девет минути. - По дяволите!
Ти кучи син! Ако го направим,
най-добре я намери, човече.
Боже мой.
- Кейт? - Геета.
- Кейт. - Геета, намерих те. Жива си.
- О, Боже, Кейт. - Боже мой.
Кейт, ти се върна за мен.
Питърс.
Не ме прецаквай.
Просто върви!
- Ухапана ли си? - Не.
- Ухапана ли си? - Още не е стигнал до нас.
Добре, трябва да тръгнем веднага. Елате с мен. Елате с мен.
Добре.
Кейт? Кейт?
Кейт! Боже.
По дяволите!
Сади!
Кейт!
Кейт, да вървим.
Да тръгваме!
Кейт!
По дяволите.
Кейт!
Остави ни.
По дяволите. Тя ни остави.
Чакайте, чувате ли това?
Знам, знам. Развих съвест някъде между това да си спасявам задника
и да оставя твоят тук.
Изтощително е.
Влизайте вътре. Хайде, да вървим.
- Давай, давай! - По дяволите! Дръжте се!
Дръжте се!
Не!
Тате?
Хей. Хей.
Тате, тук съм.
Добре. Добре.
Слава Богу, че си добре.
Хей. Хей, не е толкова зле.
Не е толкова зле.
Ще се оправиш. Не си тежко ранен.
Не трябва да го правиш.
Не го прави.
Знам какво значи това.
Недей.
- Хей. - Не.
Мислех си.
Много мислих за това, Кейт.
Ще бъдат рулца от омар.
Нали знаеш, камионът за храна.
Да.
Рулцата от омар на Скот.
Защото всички обичат проклетия омар, нали?
Да.
Всички обичат ролца от омари.
Хей.
Хей, имам нещо за теб.
Тук.
Знам, че не са милиони,
но това трябва да получат децата на Геета, когато излязат от лагера.
Ето. Ето, вземи ги.
Върви и постъпи правилно.
Добре. Добре.
Толкова много се гордея с теб.
Обичам те, Кейт.
Съжалявам, че избягах.
Аз съм такъв страхливец.
Ти не си страхливец. Ти не си страхливец.
Ти си най-смелият човек, когото познавам.
Обичам те толкова много.
Съжалявам.
Хей.
- Да? - Нека само да те погледна.
Татко. Татко.
Толкова съжалявам.
Хей!
Бих искал да наема онзи сиво-черен самолет там.
Съжалявам, сър. За жалост, това е частен самолет.
Не можете просто да го наемете.
Нека да видя какво мога да направя.
Насладете се.
Е, това е невероятно.
Честно казано, как успявате да го сготвите в онази малка кухня там?
Като магия е.
Ето.
Трябва да вдигнем тост.
О, не можем. На работа сме.
Не не. Само един...
Една чаша, една препечена филийка. Това би направило един човек щастлив.
Това би означавало много за мен.
- Какво по дяволите? Да го направим. - Ето това е дух.
Ще цитирам великият Джоузеф Кембъл, който е казал,
"Когато слезеш в бездната
възстановяваш съкровищата на живота. Където се спънеш,
там лежи твоето съкровище."
Към ироничния обрат на непознатото.
- Отдолу нагоре. - Наздраве.
Наздраве.
Това е хубаво.
Добре. Добре. Седнете долу.
Ето. Добре.
Ето, вземете ги.
- Съжалявам. Малко се смущавам. - Добре. Всичко е наред.
Добре съм. Добре съм.
Не изглеждате толкова добре.
- Имах дълъг ден. - Кожата ви наистина е студена.
Ще кажа на капитана.
Не. Само да си напръскам
малко вода по лицето. Ще ми мине бързо.
- Добре. Добре, хайде. - Добре.
- Да. Хайде да ставаме. - Добре. Благодаря.
- Да ви заведем. - Точно тук ли е?
- Да, точно там. - Да, добре.
- Сигурен ли сте, че сте добре? - Добре съм.
- Добре съм. - Добре, добре.
Хайде.
Добър вечер, говори вашият капитан.
Ще започнем спускане към Мексико Сити.
Бих искал да ви помоля да върнете седалката си напред и да затегнете предпазния колан.
Местното време е 21:30 ч.
и температурата е 19 градуса.
Благодарим ви, че летяхте с нас.
По дяволите.