ФИЛМЪТ Е ВДЪХНОВЕН ОТ ИСТИНСКИ СЪБИТИЯ
Португалците нарекли този град Бом Бахия - "добрият залив"...
една продукция на WHITE FEATHER FILMS
и го оставили като сватбен подарък на британците.
Считали го за наследство от баща им.
А британците сменили името му на Бомбай.
Карай по-бързо. - Но стига вече.
Този град няма да бъде известен с британско име.
Този град принадлежи на богинята Мумба Деви. Нашата майка.
Този град вече няма да е известен като Бомбай...
а като Мумбай!
Как ще го наричат? - Мумбай!
Какво правиш? Обърни колата. - Извинете, г-не.
Добре. - Бързо. Обърни я.
Не се забърквайте със семейството ми.
Обърни колата. Карай наляво.
Ако се забъркате с марати, той ще отвърне на удара.
Ако някой се осмели да отнеме правата ви,
ще лежи в локва кръв по улиците.
Предупредих правителството. Ако имате човек в Дубай,
моят човек е в Дадар.
САГА ЗА МУМБАЙ
20 ГОДИНИ ПО-РАНО, БОМБАЙ, НА 80-ТЕ
Наредете се в редица.
Братко! - Да?
Нека вляза във ВИП редицата. - Нямаш място там, тя е ВИП.
Една опашка не определя статуса ми. - Така ли?
Ако имаш статус, не се редиш на опашка. Пази си реда.
Прости ми, Боже! Днес ще се моля отвън.
Плащай. Плащай. Хайде, плащай... - Къде са парите за защита?
Плащай. Плащай. Хайде. Хайде. Само в брой. Само в брой.
Къде са ти парите за защита? - Хайде, побързай.
Но аз платих преди два дни. - Негодник!
Платил преди два дни, а? Какво е всичко това? Какво?
Това не е изнудване, а партньорство. Искаме нашият дял от печалбата.
Всички сергии са собственост на Гайтонде.
Погледни ме. Нашата работа е да приберем неговия дял...
Вашата работа е да плащате, без да задавате въпроси.
Ясно? Хайде.
За тях се превърна в рутина. Идват, заплашват, обират ни.
Негодници... Това не е приемливо.
Така е... Винаги е било така и винаги ще бъде.
Ако не Гайтонде, ще се появи Шинде или Ланде.
И ще продължи. - Абсолютно си прав, тате.
Винаги ще има някой друг. - Да, ще има, но няма да сте вие.
Местните момчета нямат смелост да се изправят срещу никого.
Сериозно ли мислиш, че ще се вържа на думите ти и ще ги набия?
Стига драма. Върви в колеж. Никой няма да се бие за теб.
Да, виждам. - Какво виждаш?
Как губиш дните си във фитнеса и с волейбол, а нощите с билярд.
А ти строиш болници, нали? - Някой ден ще го направя.
Ела, ако се нуждаеш от лечение. Само, ако кръвта ти кипи.
Ела, ще те откарам в училище. Стига е правила живота ми ад.
Хайде. - Чао.
Хляб с масло и чай. - Внимателно.
Какъв човек! - От нашия екип ли си, или от техния?
Пропуснах. - Не лъжи. Кажи истината!
Колко рулца с крем ти предложи? Кажи?
Остави го. Винаги ще бъде губещ.
Някой ден ще ви науча... - Нужни са нерви от стомана,
дълги мустаци имат дори котките.
Къде са парите за защита? 32 г. - На колко години си?
А аз съм на 12 г. - Доста си пораснал.
Още не. Но след няколко години аз ще бъда на 20 г., а ти на 40 г.
Ще бъда по-голям и по-силен... но ти няма да бъдеш.
Ако се срещнем, какво ще правиш? - Какво ще правя ли?
Амартия. Хората на Гайтонде бият Арджун.
Арджун!
Амар. Донесох вечеря. - Седни.
Пазя мълчание заради него.
И на мен кръвта ми кипва...
И аз се изпълвам с гняв...
Но опитвам да се въздържа заради него.
Защото ако нещо се случи с мен, няма да има кой да го отгледа.
Знам. Той също го знае.
Ако нещо се беше случило с него,
никой нямаше да се спаси от гнева ми.
Хей. Как е брат ти?
Кажи на онзи плъх да не се прави на умен.
Вчера успя да спасиш живота му.
Другия път ще отрежа главата му, преди да го бутна.
Плащай.
Който им даде пари, ще е следващият, загубил ръката си!
Без повече такси за защита!
Негодник!
Кой отряза ръката на Потия? - Той е местно момче, г-не.
Името му е Амартия. - А ти къде беше в това време?
Ами... аз... - Какво? Имаш ли кураж?
Тогава защо си гледал като страхливец?
Взимаш пари от правителството, както и от мен.
А не вършиш работа за никого. Каква ти е работата? Какво работиш?
Гледаш в другата посока. Кога?
Когато момчетата ми бият някого.
Не когато моите момчета са размазани от бой.
Ясно ли е? Искам да видя онзи негодник тук, преди 17 ч.
В противен случай ще бършеш задника на Потия до края на дните си.
Разбра ли?
Защо още седиш тук? Ставай. Върви...
Приятно хранене. Шенгя... - Да, шефе.
Изпрати ми онзи строител. - Върви.
Отсякъл е ръката му? - Без да трепне.
И е пребил всички? - Вляво, вдясно и по средата.
Замълчи!
Твоя е отговорността за всичко.
Защо трябваше да спориш с тях? А?
Знаеш, че не казах и дума заради теб.
А ти се правиш на герой! - Амартия.
Дойде и твоето време. Ела, шефът те вика.
Имам въпрос, Мастеркар. Нямаш опашка,
тогава какво въртиш пред Гайтонде? - Отведете го!
Ей! Да не сте ме докоснали.
Сам ще ви последвам.
Грижете се за него.
Отведи го.
Да тръгваме. - Почакай. Чакай. Чакай.
Ти ли отсече ръката на Потия?
Той посегна на брат ми.
Направих му услуга като отсякох ръката му.
Вече не може да взема пари за защита, но поне може да проси.
Щом приключа с теб, няма да можеш дори да просиш.
Виж. Хвърли един последен поглед към залязващото слънце.
Защото за теб слънцето няма да изгрее отново.
Чувал ли си някога нощта да е попречила на слънцето да изгрее?
Нари Кхан. - Амартия Рао.
Тук съм за дрога. Ами ти?
За дързостта си.
Ударете го! Ударете го!
Спрете!
Хайде, назад. Отдръпнете се.
Гайтонде, достатъчно!
Гайтонде!
Погледни слънцето! От сега ще изгрява само за мен.
Твоята история приключи, моята сага едва започва!
Амартия Рао, пуснат си под гаранция.
Амартия.
Когато са изправени пред трудности, повечето се сгромолясват,
но някои се издигат. Време е ти да се издигнеш.
Вземи.
Ще имаш нужда от това.
Сбогом.
Татко.
Всичко наред ли е, синко? Притесних се за теб.
Хайде, чичо. Не си дал живот на син...
Той ще бъде легенда.
Как е Арджун? - Добре е... във ВИП отделението.
Кой го е преместил там? - Същият, който те измъкна!
Бхау. Иска да се срещнете. Изпратил е кола.
Питай. - Бхау, говори се, че имате ръка
в безредиците около Бехрам Бауг? - Грешно си разбрал.
Не само ръка. И кракът ми е замесен.
С него им сритах задниците.
Обадих му се и му казах да се справи със ситуацията.
Или сам ще се заема. Така ли беше? - Да, Бхау.
Това и направих. Момчетата ми ги сритаха на наша територия.
Но в сблъсъка бяха погубени невинни животи.
Веднъж изстрелян, куршумът е сляп за каста и соц. статус.
Поемате ли отговорност за безредиците?
Поех отговорност единствено да поддържам града си чист.
Но хората казват, че сеете ужас.
Страхуват се от вас. - Това е добре.
Трябва да се страхуват! Нали?
Но, Бхау, демокрацията... - Това е моята демокрация!
И как ще се оправдаете? - Не се налага.
Патил. - Г-не...
Интервюто приключи. - Добре.
До нови срещи.
Патил.
Всичко наред ли е? - Бхау, това е Амартия.
Седни.
И така... искаш да си гангстер?
Тук съм, защото се опитах да бъда добър брат.
Но като гледам този разкош...
Мисля, че е най-добре да бъда вас.
Търпение. Търпение.
И твоето време ще дойде. - Ще дойде времето за всеки от нас.
Но аз ще имам своята епоха. - Не и без моята подкрепа.
Когато пребих момчетата на Гайтонде на пазара...
бях напълно сам.
Когато цяла нощ се бих в затвора... все още бях сам.
Защо да се нуждая от вас сега?
Ще имаш нужда от мен.
Умният войник не печели войната. Нужна е армия, каквато аз имам.
Видях на какво си способен с мускули. Сега искам да изпитам ума ти.
Гайтонде е ваш проблем. - Не е мой, сега е твой проблем.
Да се срещнем след седмица. Когато имаш решение за проблема!
Дядо... - Ела, детето ми.
Ваканцията ти вече привърши. Винаги губя представа за времето.
Съсредоточи се върху учението. Нали? Върви сега.
В кое училище учи той?
Ще уча старателно в Бомбай, батко.
Няма да създавам проблеми. - Това не е наказание.
За твое добро е.
Сега това е твоят дом. Далеч от мръсотията в Бомбай.
Дори през ваканциите няма да идваш в Бомбай. Аз ще те посещавам, ясно?
Не мога да го направя.
Ще се наложи.
Сега побързай или ще закъснееш.
Пази се.
Какво има? Не си ли доволен?
Напротив. - А защо има сълзи в очите ти?
Сега вече съм напълно сам.
Сам, а?
Какво става? - Грижете се за него. Вече е сам.
Какво?
Амар, ще започнем ли да планираме? - Помисли отново.
Направим ли го, нямаме изход. Това е еднопосочен билет.
Той вече го направи, когато отсече ръката на Потия.
След всичко, което се случи, Гайтонде няма да отстъпи.
Какво имаш предвид? - Трябва да го последваме.
Ние сме дузина, докато той има армия.
И какво? И ние ще съберем армия!
Ще обиколя квартала ни и ще събера момчетата.
И все пак, Амар... опасно е.
Опасността само става по-голяма, ако я избягваш.
И сега какво? - Имам решение.
Лодката е там.
Искаш да довършиш Гайтонде...
Първо трябва да го заболи.
Как?
Накарай го да напусне територията си, направи я своя.
Нужен е голям кураж, за да управляваш този град.
Имате ли смелост? - Това е всичко, което имаме.
Какво трябва да направим? - Първо трябва да намерите бус.
Не от Дадар. Някъде далеч. Васай. Вирар. Или дори Панвел.
След това ще отвлечете този мъж. Дясната ръка на Гайтонде.
Слушай, глупако...
Отговори на въпросите ни, за твое добро е.
Иначе главата ти ще седи ето там, докато говори на тялото ти.
Разбра ли?
Кажи... Къде Гайтонде съхранява оръжията си?
Отговаряй. Не ме ли чу?
Сега започна ли да чуваш? Говори.
Аз няма да питам отново.
Ще ти кажа. Ще говоря. Има три места.
На кея Мазгаон.
В гаража на Гокле и...
О, Боже! Във фабриката на Дадар.
Сега го ударете.
Но аз вече всичко ви казах.
Точно. Не обичам предателите.
Постарайте се да не се събуди поне 3 дни.
Не.
Ахире. Ахире!
Сингхя...
В тези оръжия е вашата сила, те са вашата защита.
Хайде, стреляйте.
Но в кого да се целим?
Какво, по дяволите? Празно е.
Исках да видя чия ръка ще потрепери, докато стреля с пистолет.
Ана, дори краката му треперят. Погледни.
Ето така. Ръката изправена.
Искаме лидер като... - Вишал Патил.
Слава на... - Партията Джан Сева!
Искаме лидер като... - Вишал Патил.
Какво е това?
Връщайте се.
Това е районът на Гайтонде. Митингът на Джан Сева.
А вие искате да се върнем? - Не ми пука, чий е митингът.
И това вече е моят район.
Опитвате се да ни сплашите с оръжия?
Нося пистолет, защото ми харесва.
За да те изплаша достатъчно е името ми. Рао...
Амартия Рао.
Това е свещената граница.
Ако богинята я прекоси, ще започнат размирици.
Ако вие я прекрачите... ще започне война.
Да се връщаме.
Поздрави, Бхау. - Ти се върна? Седни.
Даде ми седмица.
А ти се върна след 5 дни.
Това ли щеше да кажеш?
Брат ти... добре ли се чувства в интерната?
Да, много добре. Благодаря.
Знаеш ли...
Когато нямаш какво да губиш,
можеш да завладееш целия свят.
Ще направя и това, Бхау. Нужна ми е само твоята благословии.
От днес Мумбай е твоят град.
Управлявай го.
Братко Нари, пускат те под гаранция.
Не е за вярване!
Знаех си, че ще се върнеш.
От днес Нари Кхан ще бъде известен с друго име.
Братът на големия брат.
За какво е това? - За следващата среща!
Не се страхувай, Гайтонде.
Ако е успял да стигне дотук, може и да те убие.
Дошъл е да говорите. - Говори.
Ако не беше ме прецакал, още щях да бъда с неомърсени ръце.
Не разбирам... Обвиняваш ли ме, или ми благодариш?
Оплакванията са за семейството, ти не си част от моето.
А благодарностите са само за бог.
Дойдох, за да ти кажа, Гайтонде... от Дадар до Бикула сега е моят район.
Твоят район ли? Добре.
Прекарах 23 години в този бизнес.
Единственото нещо, което научих е...
че тук нищо не е постоянно.
Нищо. Разбра ли?
Вчера беше моят район. Днес е твой...
А утре ще е на някой друг.
Дотогава... Да живее Мумбай.
Забавлявай се!
Няма да се забавлявам... Ще управлявам!
Слава на бог Ганеша...
Ганеша... Ганеша... Ганеша...
Твоите поклонници са тук!
Ти си нашият пазител, Ганеша.
Той дойде със скръстени ръце и съкрушено сърце...
само ти живееш в него, Ганеша.
Слава на бог Ганеша...
Слава на бога на благоденствието.
Твоите поклонници са тук!
Ти си нашият пазител, Ганеша.
Той дойде със скръстени ръце и съкрушено сърце...
само ти живееш в него, Ганеша.
Тези, които те почитат, знаят твоята сила.
Ти заличаваш всичките ни тревоги.
Бийте барабаните...
Ето го, идва Ганеша!
Нека сърцата ви туптят силно.
Ето го, идва Ганеша!
Бийте барабаните...
Ето го, идва Ганеша!
Нека сърцата ви туптят силно.
Ето го, идва Ганеша!
Доброжелателният, щедрият...
Защитникът на доброто, разрушител на злото.
Мъдрият... бог Ганеша.
Той заличава болката, носи радост.
Бог Ганеша...
Ганеша... Ганеша... Ганеша...
Слава на бог Ганеша...
Благодаря!
И така, татко... какво казваше?
Не те изучих в Харвард, за да се върнеш и да ме убеждаваш,
че фабриката, която дядо ти построи, трябва да бъде продадена.
Недей да викаш, татко.
Не е добре за кръвното ти.
Виж, татко, дори ако всички 5600 служители работят там до живот,
няма да спечелиш толкова, колкото ще ти донесе тази сделка.
Земята, на която е издигната фабриката...
не бе подходяща за продан преди, но сега имаме тази възможност.
Министерството промени закона, за да го направи възможно.
Законът бе променен, защото подкупи алчните хора в министерството.
Всеки иска късче от този град, за да печели пари.
Какво толкова?
Всеки човек иска да забогатее, татко!
Слушай, татко. Дядо ми е построил тази фабрика от нулата.
Защо? За да печели пари, нали?
Да прави бизнес. Не за благотворителност.
Татко, има и минало, и бъдеще време.
Ние трябва да изберем в кое от тях искаме да живеем.
Не знам за вашето бъдеще...
но тази фабрика не се продава, докато съм жив.
По дяволите!
Арджун, ето ги ризите ти...
Какво ти е?
Защо си тъжен? - Не искам да ходя в Лондон.
Живееш сам от 8 години, нито веднъж не ни написа писмо.
И изведнъж се натъжи, че напускаш брат си и мен?
О, сега разбирам... тези чувства са заради друг.
Коя е тя? С какво се занимава?
Казва се Нилам. Преди учехме заедно.
И какъв е проблемът? - Ами ако я омъжат, докато ме няма?
И кой ще я омъжи? - Баща й.
Виждал ли си брат си? Той е като Кръстникът.
Аз ще се погрижа за всичко.
Тя има ли паспорт? - Да.
Но паспорт... - Ще й трябва за визата за Лондон.
Тя не ви ли е споменала?
Защо, скъпа?
Не, тя ми каза, но...
Първо сватбата, после Лондон. Арджун трябва да завърши образованието си.
Но защо сега? - А защо не?
Не се притеснявайте за нищо. Изберете място, ние ще уредим всичко.
Разбирате ли, никой не казва "не" на съпруга ми.
Никой...
Той обича овес, зърнени храни, хляб и масло за закуска.
Обича и месото. Дръж го далеч от говеждо и свинско месо.
Там е студено. Нека винаги носи яке. Ако Арджун се разкиха...
брат му също ще се поболее тук.
Братко, това е еднопосочен билет.
Да. Защото не искам да се връщаш в този град.
Също както в училище...
Ако си в отпуск, аз ще те посетя.
Недей.
Да тръгваме.
Сега той отново е съвсем сам.
Как ще е сам? Вие, момчета, сте до него.
Да вървим!
Баща ви е мъртъв, а служителите на фабриката осиротяха.
След като вече са сираци, направи ги и бездомници.
20 хиляди за всеки работник, който напусне фабриката.
20 хиляди?
Ами жената на работника, децата, майка му, баща му и чичо му?
Тях безплатно ли да изгоня?
Какво имаш предвид? - Имам предвид...
че според изчисленията ми, ще спечелите 8 млрд. от тази сделка.
А ми предлагате само 90 милиона?
На какво ви приличам?
Гонят се просяците, не партньорите.
Искам 15%.
Дадено. - Дадено! Дадено! Дадено!
Страхотно!
Португалците нарекли този град Бом Бахия - "добрият залив"...
И знаеш ли... дали го като сватбен подарък на британците.
Считали го за наследство от баща им.
А британците сменили името му на Бомбай.
Но стига вече.
Този град няма да бъде известен с британско име.
Този град принадлежи на богинята Мумба Деви. Нашата майка.
Този град вече няма да е известен като Бомбай...
а като Мумбай!
Как ще го наричат? - Мумбай!
Как ще го наричат? - Мумбай! Мумбай! Мумбай!
Моите почитания, Бхау.
Тежък е. Но знаеш ли кое е по-тежко от пистолета?
Парите. С пари човек може да си купи много оръжия.
Кхайтан се присъедини към Гайтонде.
Сега... след сделката с фабриката, Кхайтан има достатъчно пари...
а Гайтонде има оръжия.
Прекърши крилата на Кхайтан и Гайтонде ще падне много бързо.
Ако искаш да продължиш напред в живота,
винаги помни две неща.
Кого искаш ти и какво иска той.
Аз искам гласовете на служителите във фабриката, а те искат правата си.
А аз искам каквото ти искаш.
Не се тревожи.
Амартия... ти си моята гордост.
Никога не ме разочаровай.
Никога.
Няма да спечелиш това състезание.
Ще разберем едва след края му.
Всяка сделка с Гайтонде, която носи и вражда с Амартия Рао,
няма как да бъде печеливша.
Няма нужда да ме учиш как се печели и как се губи.
Отидох в Харвард за това. - Но явно не си научил нищо.
Още не е късно. Може да смениш подхода си.
Късно е, Амартия Рао. Състезанието започна, залогът е направен.
И аз заложих на Гайтонде.
Човек не променя залозите в средата на състезанието.
В конна надпревара си заложил на муле.
Колата ти е устойчива на куршуми...
Но ти не си.
Хайде!
Накъде? - Да се срещнем с Гайтонде.
Не се допускат коли отвъд точка!
Какво е това?
Достатъчно! - Какво не е наред?
Не искам да правя бизнес с теб.
Какво ти има? Защо си така разгневен?
Не искам да рискувам живота си за пари.
Но кой ще те убие?
Амартия Рао.
Въпреки че работя с теб, се осмели да ме заплаши публично на хиподрума.
Би могъл дори да ме убие.
24 часа. Имаш само 24 часа или сделката е отменена.
Амар е хвърлил камък,
аз ще отговоря с цвете.
Но цветето ще бъде на гроба му.
Погледни...
Арджун! Ела тук.
Еха, станал си още по-висок и едър!
Спри се, братко! Колко по-голям мога да стана?
Арджун, не трябваше да се връщаш.
Но... - Рожденият ден на брат му е.
Как да не дойдем? - Добре. Хайде. Да тръгваме.
Братко... Братко, Джаганат. - Не се страхувай. Погледни назад.
Нилам! - Арджун!
Да се махаме! Хайде. Побързай!
Не трябваше да се връщаш. - Аз...
Ето заради това те държах далеч последните 10 г.
А сега се появяваш, за да пъхнеш главата си в огъня. Полудя ли?
Но, братко, исках само да те изненадам.
Те стреляха по теб, Арджун!
Можеше да загубиш живота си! Искаха да те убият!
Това ли е твоята изненада за мен? - Нищо не се случи.
Няма да повторя грешката си.
Снахичке, ти говори с него. - Амар...
Вече не съм дете. - Ей...
За мен винаги ще бъдеш дете. Ясно?
Не трябваше да атакуват Арджун.
Приключих с говоренето.
Време е да сложим край на тази история.
Карай по-бързо.
Какво правиш? Обърни колата.
Бързо. Обърни я.
Карай! Бързо!
Като нападна брат ми превърна хиподрума в джунгла.
А в джунглата оцеляват само най-силните.
Предупредих те. Колата ти е бронирана...
Но ти не си.
Това е храм. Без оръжия!
Мисля, че бързаш да се запознаеш със своя Създател.
Дойдох само да ти кажа, Гайтонде...
Всеки път, щом посегнеш на брат ми, хората ти ще губят или ръка,
или глава. Колкото до срещата със Създателя...
Вече изпратих твоя партньор Кхайтан да се срещне с Него.
Погледни тези стълби, Гайтонде.
И двамата стоим на едно и също място.
С една разлика.
Ти слизаш надолу, а аз се качвам.
Комисар!
Преди 6 часа, Амартия Рао уби на улицата известен бизнесмен.
Бизнесмен, който щеше да промени Бомбай
и да го постави на картата на света.
Моят съпруг. Сунил Кхайтан.
Загубих съпруг, но истинската загуба е за Бомбай като град.
100 милиона!
100 млн. за офицера, който прати куршум в главата на Амартия Рао!
Какво мислите? Дали Амартия ще умре?
Въпросът не е дали Амартия ще умре.
Въпросът е какво ще правя аз със 100 милиона?
Не оспорвайте нашата гордост.
Ако събудите спящия тигър, той ще ви разкъса.
Не се забърквайте със семейството ми.
Ако се забъркате с нас, ние ще ви отвърнем.
Какво казах? Ако се забъркате с нас, ние ще ви отвърнем.
Ще отвърнем! Ще отвърнем!
Ако някой се осмели да отнеме правата ви, ще лежи в локва кръв по улиците.
Предупредих правителството. Ако имате човек в Дубай,
моят човек е в Дадар.
Братя мои, за благословиите на Чатрапати и гордостта на нашия народ,
трябва да гласувате за обединението Чатрапати на предстоящите избори...
Дълъг живот... - На маратското обединение!
Дълъг живот... - Дълъг живот...
Ела. Трябва да чуя другите лозунги от теб.
Всеки има любимо място, което се променя с времето.
Като дете любимо място ми бе парка до дома ми.
В училище това бяха местата на последния чин.
В колежа беше столовата.
Когато имах гадже, това бяха последните седалки в киното.
А откакто сложих полицейска униформа и нося оръжие...
това е любимото ми място.
Има нещо, което искам да ти покажа.
Ето. Погледни.
Доведох всеки един от тях на това място.
Спокойно. Ще ти дам възможност да избягаш.
Бягай!
Не, офицер. Не искам да ходя никъде.
Боиш се. - Питайте ме каквото искате.
Ще ви кажа всичко. - Така ли?
Кучето пикае винаги на едно и също място.
Чанду, Джадав, Махеш, Готия и Мангу. Къде ходят? Кажи ми.
Говори. - Храната беше твърде пикантна днес.
Следващия път няма да ям тук. Доскоро.
Ей, Чанду!
Ще се качиш ли, или ще бягаш?
Къде си мислиш, че отиваш? Дори не ме поглеждаш!
Днес няма да чукаш никого, Джадав.
Днес е твой ред да бъдеш прецакан.
Първият страйк е мой, Готия.
И така, какво има в менюто днес? - Къри с риба, раци и пържена риба.
И полицейски куршум за десерт.
Излез, Ганпат. Или ще трябва да мия автомобила и отвътре.
Чанду на сергията за храна. Джадав в публичния дом.
И Готия, докато играе билярд в квартала.
Там го е гръмнал. А Манку на усамотено място...
Стрелял е по Махеш, когато той посетил любовницата си.
Познавам Манку цяла вечност. Дори аз не знаех, че има любовница.
Ти може да не си знаел, но явно не е било тайна.
Джадав, Чанду, Готия, Манку... Всички.
Когато ще обираш един дом, трябва да спечелиш слугата на своя страна.
Сред нас има предател.
И кой е той?
Този, който отсъства.
Садашив. - Арджун, какво искаш да кажеш?
Сада? Никога. Не е възможно.
Приятели сме от деца. Той е приятел.
Проблемът с предателството е, че винаги е дело на някой близък.
Обади се на Садашив. Поискай да се срещнем при Петте градини.
Какво? Ами ако той прати ченгетата там?
Е, ще видим това.
Чакай.
Криминален отдел. Главният офис.
Тук е пълно с ченгета, офицер. Явно залагате клопка на голям играч.
Да удари шестица на малък терен не прави играча голям.
Няма да се задържи дълго тук.
Предполагам, че днес късметът беше на негова страна. Той оцеля.
Нужен му е късмет всеки път, за да избяга.
На мен ми е нужен веднъж, за да го убия.
Късметът е като предавките на колата.
Преместиш ли го в точния момент, това променя ритъма на живота ти.
Добра реплика. Да не дойде в Бомбай, за да станеш актьор?
Много сте умен, офицер. Веднага ме усетихте.
Колко? - Недейте.
Не мога да искам пари от вас.
Не съм от тези ченгета. - Да, веднага го разбрах.
Но не всеки ден имам шанс да помогна на закона. Нека си стиснем ръцете.
Ако извадите късмет и хванете големия играч,
гордо ще мога да заявя, че съм се ръкувал със смъртта.
Всичко наред ли е? - Не. Аз...
Колко пъти ти звънях, Амар? Защо не отговори?
Добре съм. - Знаеш ли колко се разтревожих?
Не можах да се съсредоточа. - Не отговарям, ако смъртта е с мен.
А днес седеше на задната седалка. Хайде, ела.
Явно Садашив ни е продал.
Не ни е продал.
Уплашил се е.
Информацията ми беше вярна. Амар трябваше да бъде там.
Самият той ми каза. - Тогава защо не се появи?
Причината може да е само една. Той знае, че съм аз.
Сега няма да ме пощади.
Той няма да те пощади. Затова те водим в родния ти град.
Върви там и живей без много шум.
Къде тръгнахте?
Няма офиси в движещия се влак.
Трябва да идем до тоалетната.
Потъпка доверието ни за пари, Садашив.
Не за пари, а за живота ми!
Ако не бях казал всичко, онзи инспектор щеше да ме застреля.
Така щеше да е по-добре. Можеше да умреш като верен приятел.
Сега ще умреш като предател.
Защо, Сада? Защо, Сада?
Баба, ти си мой брат.
Прости ми. Уплаших се.
За колко рулца с крем ни продаде този път?
Нямах кураж. А бях притиснат в ъгъла.
Дръж.
За какво е вторият пакет? - Заради поетите куршуми.
Убил си Садашив посред бял ден! Стрелял си по ченгетата!
Как посмя да помогнеш на Арджун без позволението ми?
Смяташе, че моят живот е по-важен.
Баба знаеше, че можех и сам да убия Садашив.
А на теб кой ти даде правото да убиваш Садашив?
Аз вдигнах оръжие, за да не ти се налага ти да го правиш?
Проливах кръв, но не позволих и капка от нея да те опръска.
А ти искаш да убиваш хора? - Да.
Днес убих само един. Утре хиляди може да те нападнат! Ще убия и тях!
Ти направи всичко по силите си за мен, братко!
Сега е мой ред. Не си единственият, който иска да е добър брат.
Направи всичко възможно, Амар.
Сега е време съдбата да се намеси.
Моите почитания, Бхау. - Здравей.
Амар...
Казах ти да сплашиш Кхайтан, не да го убиваш.
Ти стреляш с куршуми тук...
А те бяха чути чак в Делхи!
Разбирам защо си убил Садашив. Той беше доносник.
Но да стреляш по ченгетата?
Платихме им, за да поемат куршумите.
Сега ще получат медал, вместо да бъдат уволнени.
Донесете му стол.
Тишината в джунглата оповестява присъствието на лъва.
А хората от страх не се лутат в джунглата.
Но когато лъвът дойде да ловува в града...
всички се обединяват, за да го убият.
Какво искаш да направя?
Напусни града. Дори страната.
Ако командирът избяга, какво ще стане с армията му?
Мъртвият командир не е добър за армията.
Ако армията я има, има го и командира.
Нека Арджун ръководи армията за няколко дни.
Братко!
Сега и брат му се присъедини към армията му. Какво планираш?
В Махабхарата Арджун стреля право в целта.
Вместо това аз ще се целя в Арджун. Той ще ни отведе при Амартия.
И тогава? - Тогава ще стрелям на свой ред.
Добре дошли. Добре дошли. - Елате, седнете.
Толкова се радвам, че планът ви сполучи.
Не би могъл да успееш с полицейска заплата, огледай се.
А тук са хвърлени пари, достатъчни за сватбите на всички от участъка.
Запознайте се с жена ми и дъщеря ми. - Здравейте.
Моля ви, благословете дъщеря ми. - Поискай благословията му.
Благословена да си.
Баща ти преживя много заради теб. И ще продължава да го прави.
Г-не, опитайте от сладките. - Да...
Не ям сладко. Но дай на него. Той обича сладко.
Нали?
Дай една. Благодаря.
Отвори уста. - Хм?
Отвори си устата, Самант.
Ще си отвориш устата.
Сега...
Отвори си устата и ми кажи
кой уби Садашив?
И колко ти платиха за това?
Или ще ти навра сватбената тръба в гърлото...
за да дишаш през нея.
Беше грешка. Простете ми.
Име.
Арджун Рао.
Саваркар. Специалист по срещи.
Ще дойде тук, за да говорим.
Арджун, внимавай.
Полицията винаги идва без предизвестие.
Лошите новини и лошите времена също.
Дори смъртта за Садашив дойде внезапно.
Защо пресякохте пътя ми?
Не само пътя ти. Кръстосах и звездите ти.
Правителството ви дава униформа и пистолет, а Бог ви е дал пръсти.
Но трябва ли да сочите с пръст всеки?
Убихте хората ни на улицата, в публичния дом и в усамотение.
Но винаги стреляхте по тях в гръб.
Мен трябва да застреляте очи в очи.
Аз няма да обърна гръб.
Не е нужно оръжие, за да коленичиш. Законът е достатъчен.
Ти си образован, нали?
Прочети това. Но го чети внимателно.
Звънни на брат си и му кажи, че си приключил.
Защото Саваркар те е призовал.
Ще се видим съда. И да...
Ако не ти се умира, не бягай от съда.
Защото веднага, щом съдът те обяви за беглец, ще те гръмна на улицата.
И не в гръб. Ще те гръмна в очите.
Саваркар е хитър. Дал е призовка на Арджун.
Така не може да излезе под гаранция.
А ако Арджун не иде в съда, ще го обявят за беглец.
Притиснати сме между дявола и дълбокото море.
Къде ще отиде Арджун, след като бъде арестуван?
В затвора на ул. Артър.
Този затвор е известен като "крепостта на Гайтонде".
Там той лесно може да убие Арджун.
Кой ще е съдия по делото? - Съдия Малкани.
Малкани.
Но ако съдията е човек на Бхау, какво има да ни тревожи?
Дори да е марионетка на Бхау...
Арджун пак трябва да се яви в съдебната зала.
А там ще бъде атакуван.
Арджун!
Г-жо Рао. - Докторе...
Жизнените показатели са добри. Куршумът е уцелил прешлен.
Има увреден нерв. - Какво означава това?
Няма да може да ходи. - Моля?
Парализиран е.
Преди продаваше зеленчуци, сега ще живее като зеленчук.
Днес Амартия трябва да е много тъжен...
Вероятно сега се пита защо куршумът не е уцелил него.
Сега змията ще излезе от дупката си.
Матре, искам ченгета на всички входни и изходни точки.
Да!
Здравейте. - Сима.
Поздрави, Бхау. - Бог да те благослови, Сима.
Къде е Амар? - Той не е тук.
Кажи му да стои далеч от Мумбай.
След случилото се с Арджун никой не може да го спре.
Виж, Сима, враговете на Амар само чакат удобен момент.
Той знае, Бхау. Но всички са наясно, че е лоялен във всяко отношение.
Било то като брат или като враг.
Кажи му, че това е заповед на Бхау.
Ти му вдъхна живот, Бхау. Но за брат си, той би се отказал от всичко.
Какво става? - Тълпа нахлу вътре. Протестират.
Твърдят, че дете е починало заради лекарска небрежност.
На пост ли са всички? - Някои са при Арджун.
Други помагат да се успокои тълпата.
Такъв е планът. Тази тълпа е тук, за да ни разсейва.
Боли ли те? - Не много.
Всичко ще бъде наред. Оставих Сима в Лондон.
Там са най-добрите лекари. Няма от какво да се боиш.
Благодарение на теб, братко, не познах страха. Вече е късно за това.
Съдбата всички ни ли изпитва, или има специално отношение към мен?
По-малкият брат, който не може да ходи, успя да избяга.
А по-големият брат изчезна. И никой не знае къде са сега.
Какви са тези глупости? Шега ли е това, Виджай?
Нуждаем се от резултати. - Да.
Да, Сима. Арджун е с мен във фермата на Бхау.
Тук сме в безопасност. Добре, ще говорим по-късно.
Всичко е готово. Ще убием проклетия Гайтонде на собствения му терен.
Не сега. Първо трябва да изведем Арджун.
Затова ще се срещна с Нари Кхан. Да. - Ще се погрижа за това.
Амар, ако делото за убийството не приключи,
полицията ще продължи да те преследва.
Наясно съм. И също така знам, че няма изход.
Има един начин. - Какъв?
Ако един от нас признае, че е убил Кхайтан...
полицията ще спре да те преследва.
Кой ще го направи?
Аз. - Ума си ли изгуби, Джаган?
Никой не ни принуди с оръжие да се заемем с тази работа.
Направихме го по своя воля.
Знаехме как ще приключи историята.
А когато ти си в опасност,
как мога аз да гледам безучастно?
Пази се, братко.
Седни. - Сериозно ли говорите?
Враговете често се следят.
Пригответе се да идем при Гайтонде. Хайде.
Какво правите?
Ще ходим при Гайтонде, нали?
Не може да идем в униформи. Хората му...
Имам предвид, опасността е по-малка, ако сме цивилни.
Опасност ли? Ние сме полицаи.
Кое може да е по-опасно от нашите униформи?
След 4 г. обучение под палещото слънце, дадохме клетва в униформа.
Не се клехме да я пренебрегваме заради такива като Гайтонде.
За какво са ви толкова звезди по раменете? Свалете и тях!
Ако можем гордо да закачим медал на униформата,
ще приемем и куршум с нея.
Готови сме, инспекторе.
Идват ченгета! Скрий пистолетите! Хайде. Бързо!
Побързай. Съберете всичко наоколо.
Бягайте! Бягайте!
Кажете на онзи плъх да излезе от дупката си.
Ако мога да дойда дотук, мога и да пусна куршум между очите му.
Не се тревожи, ако исках да те убия, вече щеше да си мъртъв.
Има още време, преди да срещнеш Създателя, Гайтонде.
А какво искаш тогава? - Амартия Рао.
Амартия? Той е в джоба ми. Хайде, бръкни и го вземи.
Как мога да ти дам Амартия? - Ще го направиш.
Хората като теб винаги знаят къде се намира врага им.
Казваш, че врага на моя враг е мой приятел?
Не. Двамата с теб не можем да сме приятели.
Но ако ми дадеш Амартия, може да се откажа от идеята да бъда твой враг.
Няма да броя до три.
Всъщност, изобщо няма да броя. - Ума си ли изгуби?
Свали оръжието. Свали го. Хайде.
Ами ако гръмне? - Ще гръмне...
Ако не започнеш да говориш.
Нари Кхан. Старият приятел на Амартия.
Винаги са заедно.
Той промени външния си вид.
Но е все така зъл. - Къде е Нари Кхан?
Наблюдавай границата Даман-Гуджарат.
Има бар "Amazon" там.
Нари Кхан често се отбива. Там прави сделките си с наркотици.
Надявам се да намериш Амартия там.
Решителността ме води напред, не надеждата.
Йо Йо Хъни Сингх.
Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Никой убягва на погледа ми.
Ще те накарам да танцуваш през нощта.
Танцувай, докато изгрее слънцето и краката ти се подуят.
Аз съм лек за твоята болка... Ще те накарам да забравиш името си.
Бизнесът ми не е чист. Аз създавам хаос.
Ето защо... Вдигнете шум. Шум! Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Да разбием... Да разбием дансинга! Да разбием...
Дансинга! Да разбием... Да разбием...
Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Да разбием... Да разбием дансинга...
Няма да пощадя никого на това парти. Купонясвайте, останете без крака.
Дали ще връзвам бутилки по дърветата, или ще ви накарам да танцувате...
Дишайте не се задушавайте до смърт. Дръпнете си малко трева...
Ако не вярвате на качествената дрога, първо я пробвайте.
Вдигнете шум... Вдигнете шум... Шум! Вдигнете шум...
Шум! Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Да разбием... Да разбием дансинга...
Дансинга...
Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Да разбием... Да разбием дансинга...
Нека алкохола опияни тялото ти.
И докато светлините угаснат...
ще продължа да те обичам...
Няма да злоупотребявам, но ще те накарам да избухнеш.
Не се стеснявай, приближи се. Вземи ме в обятията си.
Нека купонът започне. Всеки ден ще го повтарям...
Вдигнете шум... Вдигнете шум... Шум! Вдигнете шум...
Шум! Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Да разбием... Да разбием дансинга...
Дансинга... Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Йо Йо Хъни Сингх.
Хоми от Делхи...
Вдигнете шум... Вдигнете шум...
Амартия.
Амартия, не ме ли чу?
На мен ли говорите?
Мисля, че ме объркахте с друг.
А аз мисля, че току-що свали маската си
като наведете глава пред статуята на Ганеша.
Променяш външния си вид, но не и навиците си.
От някои навици не можеш да се откажеш. Като навика да останеш жив.
Не се тревожи. Бързо ще те откажа от него.
Когато дойде време да действа или да умре,
човек се подготвя. А аз винаги съм готов.
Бях готов и когато седна зад мен.
Подготвен съм и когато се изправи пред мен.
Няма значение колко упорито опитваш, няма да извадиш този играч от играта.
Както ти казах, нужен ти е късмет всеки път, за да избегнеш куршума.
А на мен само веднъж. - Нека проверим тогава...
Дали днес ще ти се усмихне късметът,
или все още е на моя страна.
Здравейте. - Здравей. Ела, седни.
Това е Джоши. Той е в отдел "Наркотици".
Джоши, кажи му. Кажи му всичко.
Двамата със Саваркар бяхме заедно на обучение в полицията.
Познавам го отдавна.
И? - Бяхме лидери в младежката
партия на Бхау.
Всяка година момчета от партията на Бхау се присъединяват към полицията.
Някои успяват да се издигнат. - Но не и без одобрението на Бхау.
Повишения, отдели, трансфери. Бхау решава всичко.
Това означава, че Бхау има собствена армия в полицията.
Висши офицери като теб и Саваркар още ли приемат заповеди от Бхау?
Приемаме заповеди единствено от Бхау.
Не говорим само за схватки. И доклад не подаваме без одобрението му.
Работиш за Бхау. Саваркар също работи за Бхау.
Тогава защо те преследва?
Това е въпрос, на който Бхау ще трябва да отговори.
Какво толкова спешно има, та трябваше да ме повикаш тук, Амар?
Кучето ти дойде да ме ухапе, но се разминах само с лай.
Саваркар е бил в партията ти, преди да стане полицай.
И какво? - Получава пари от правителството,
но чака заповеди от теб.
Амар, за човек, който печели 7000 на месец...
100 милиона са много пари.
Остави лоялността. Хората продават душите си за толкова много пари.
По-добре помисли как ще изведеш брат си оттук.
Аз ще се погрижа Виджай да не ти се пречка.
Доскоро, Бхау.
До нови срещи.
Моите почитания, Бхау.
Виджу, знаеш, че Амартия работи за мен, нали?
И все пак си го погнал.
Понякога трябва да изпълнявам дълга си, Бхау.
Никога не забравяй едно нещо, Виджу. Аз те поставих там, където си.
Хора като теб спазват закона за мен,
а хора като Амартия нарушават закона... за мен.
Всеки от вас работи в моя полза.
Вие сте двете страни на монетата.
А когато дойде моментът монетата да се обърне...
Аз ще реша кой да спечели и кой да загуби.
Добре, Бхау. Ако това искаш, няма да заставам на пътя на Амартия.
Добре.
Но ако ти не му попречиш, кой ще застане на пътя му?
Ще се върна, щом Арджун се настани.
Ние ще се погрижим за всичко. Никой няма да се справи с нас.
Знам. Винаги съм ти повтарял. Баща ти не е създал син.
Създал е легенда.
От сега нататък трябва да внимаваш.
Вече никой не е на наша страна, Баба.
Дори Бхау.
Силата ни вече не е над нас...
а вътре в нас.
Не се тревожи. Ще се погрижа за всичко.
Пази се.
Как мислиш, братко?
Съдбата ли пише нашата история, или ние, самите.
Съдбата поема контрол, само ако ти й позволиш.
Сам ли избрах това за себе си?
Такава е била съдбата ми. Просто се случи.
Аз написах съдбата ти.
И всичко беше наред, докато контролът беше у мен.
Да, Сима? - Добре ли си, Амар?
Аз съм на пистата. Арджун е с мен.
Притеснявам се. - Кога не си се притеснявала?
Имам лошо предчувствие. - Ще тръгнем, дойде ли самолетът.
Не забравяй, Амар, ако нещо се случи с теб...
няма да има кой да се грижи за мен.
Знам.
Самолетът е тук. Ще ти звънна, щом се качим.
Кула, има джип на пистата. Обръщам самолета.
Ей, какво става? - Има джип там. Ще се блъснем в него.
Приземи самолета. Казах да приземиш самолета.
Добре.
Добре ли си? - Добре съм.
Но как инспекторът разбра, че сме тук?
Хайде!
Пали двигателя!
Братко!
Тръгвай!
Мумбай е твоят град.
Управлявай го. - Да, Бхау.
Благодаря.
Превод: ^малките_вещици^ Специално за: WWW.BOLLYDREAM.COM
АМАРТИЯ РАО УМИРА В ПРЕСТРЕЛКА, УБИТ ОТ ПОЛИЦИЯТА "ПРИ САМОЗАЩИТА".
ИНСП. САВАРКАР УБИВА ПОВЕЧЕ ОТ 37 ГАНГСТЕРИ И ПОЛУЧАВА МЕДАЛ.
БРАТЪТ НА АМАРТИЯ СЕ ВРЪЩА В ИНДИЯ И ПОЕМА КОНТРОЛА НАД БАНДАТА.
ФАБРИКАТА НА КХАЙТАН Е ЕДИНСТВЕНАТА, КОЯТО ОСТАВА НЕПРОМЕНЕНА В МУМБАЙ.