СЪПРУГАТА НА ДЖЕЙКЪБ
Мъже, обичайте жените си,
както и Христос обича църквата и предаде Себе Си за нея
за да я освети, като я очисти с водно умиване чрез словото,
за да я представи на Себе Си църква славна,
без петно или бръчка, или друго такова нещо,
а да бъде свята
и непорочна.
Така са длъжни,
и мъжете да обичат жените си, както своите тела.
Който обича жена си,
себе си обича.
Защото никой...
Благодаря ви.
Маги. - Красива проповед.
Радвам се да те видя, Маги.
Вече открих любовта си.
Справихте се прекрасно. - Беше чудесно, братко.
Беше красива проповед, преподобни. - Благодаря, Амилия.
Надявам се да срещна мъж, който да ме обича така.
Бог ще се погрижи, сигурен съм.
Сама ли дойде?
Майка ти отдавна не е идвала. Тя...
Започна отново да пие.
Понякога е нужна инициатива.
Мога да се отбия утре, да поговоря с нея.
Бихте ли, моля? - О, да.
От доста време страда, но се моля за нейното щастие.
Амилия.
Кой е?
Амилия.
Движете тялото нагоре и надолу.
Ан?
Какво?
Разбрах, благодаря за... благодаря, че се обади.
Какво има?
Тръгнала си е към дома, и от тогава не сте я виждали?
Може ли да е избягала?
Джейкъб щеше да посети... - Мислех да я навестя днес.
Амилия се тревожеше относно пиенето на майка й.
Да, видях Луси по-рано днес.
Определено е започнала отново.
Дявол го взел.
Съжалявам за богохулството.
Не се притеснявай. - Няма проблем.
Живее с родител алкохолик вероятно затова е напуснала града.
Не мисля, че Амилия би избягала от къщата на майка си посред нощ.
Искам да кажа, че тя вярваше... - Амилия имаше вяра.
И двамата говорите в минало време. Да не подозирате престъпление?
Извинявам се. Амилия има вяра.
Тези ситуации може да са кошмарни за всички,
затова е нормално да си помислим най-лошото.
Какво искаше да кажеш, Ан?
Ще се присъединиш ли към молитвата, Майк?
Той трябва да е проклетият баща.
Колко пъти да казвам да не изричаме името Господно напразно?
Баща й почина от рак, когато беше бебе, Боб.
Каръл е права. Луси сама отгледа Амилия.
Звучиш като баща ми,
той винаги търсеше доброто в хората.
Но познай. Девет от десет, когато едно хлапе изчезне
отива при роднина или гадже. - Тя има ли си гадже?
Вероятно това се е случило.
Сигурно са избягали заедно. Случва се да правят глупости.
Да се надяваме, че е просто нещо безразсъдно.
Шериф Хес, каза, че и те са в безизходица.
Амилия не беше такава.
Майка й има проблеми,
но Амилия се грижеше за нея.
Добрите хора не изоставят семействата си.
О, стига. Да не мислите, че ще повярвам, че тийнейджърка
няма поне две гаджета?
Каръл, колко гаджета си имала в гимназията?
Не ме злепоставяй, защото бях популярна.
Не мога да разбера, защо, когато едно младо момиче изчезне
всички бързате да я обвините.
Никой не я обвинява, Ан.
Можем единствено да се молим за най-доброто.
Тя ще се появи. Не се тревожи.
Ан.
Боже, забравих да ти кажа.
Одобриха предложението за фабриката.
Ще го бъде ли? - Да.
Историческото дружество смята, че подобно търговско кътче
ще привлече туристи и ще осигури работни места.
Докато съсипваме историята си.
Не съм сигурна за това.
Идентичността на сградата няма да бъде променяна.
Положихме усилия за това.
Дори наехме дизайнерска фирма с опит в тази сфера.
Помниш ли Том Лоу?
Том Лоу?
Твоята стара любов?
Малко преувеличаваш. Бяхме деца.
Както и да е, ще дойде в града,
така че ще се срещна с него.
Поздрави го от мен.
Том?
Криеш ли се? - Вложих малко тайнственост.
Не съм изненадан. Бяхме един за друг. - Да, така беше.
Ти ми лепна етикета - г-н Палавник.
Да, ти... ти беше неконтролируем в онези дни.
Бях. Признавам си, бях.
Знаеш ли, Ан...
Изненадан съм, че се омъжи за Джейкъб.
Не те разбирам. - Харесвам го, не ме разбирай грешно.
Не искам да обидя теб или него, не това имам предвид.
Станала си толкова смирена.
Аз не... Не разбирам.
Какво се случи с Ан авантюриста,
която искаше да посети екзотични места...
Какво стана с преместването в Кайро?
Помниш ли тази мечта? - Да, помня.
Не знам. Правиш планове и после...
Животът те изненадва.
Беше... по онова време, когато напусна града...
... тогава майка ми почина.
И...
Джейкъб беше до мен.
Предложи ми утеха.
Ходих на църква.
Имах нужната подкрепа.
Не се заблуждавай, имаме хубав живот. И двамата. Щастлива съм.
Добре.
За щастието.
Еха. Спомените се връщат.
Спомняш ли си, когато идвахме тук?
Мога ли да забравя?
Какво мислиш?
Ще бъда честен.
Работя навсякъде по света.
Но когато чух за този проект приех заради теб.
Надявам се, че това не е единствената причина.
Не е само това причината.
Ан! - Какво, по дяволите, беше това?
Не знам. - Ехо.
Внимавай!
Ще се наложат доста промени.
Да.
Том.
Том?
Том!
Господи. Изплаши ме. Не го прави.
Добре те стреснах. - Ужасен си.
Все това ми казват.
Това откъде се появи?
Нямаше ли ги преди? - Не.
Удобни са.
Седни. Няма да те ухапя.
Не съм сигурна.
Все още си опасно чаровен.
Какво има, Ан?
Толкова е съблазнително. Не мога да го причиня на Джейкъб.
Сигурна ли си?
Да, Томи.
Благодаря, че попита.
Чувствата идват и си отиват, но...
доверието...
Какво беше това?
Видя ли колко е голямо?
Не, Том. Недей.
Не? Благодаря, Боб. Едва ли е нещо сериозно.
Просто... Чудех се дали не е решила
да се види с Каръл.
Няма значение. Прибра се.
До скоро.
Ан.
Къде беше?
Във фабриката.
Как мина?
Добре.
Стана доста късно.
Знам.
Ще си лягам.
Добре.
Ще се кача по-късно.
Напъни.
По-енергично. Издърпай лакътя.
Забележете отскока на тялото.
Нагоре и надолу.
Отначало. Напъни.
Скоро ще тръгвам. Направи ли закуска?
Не съм гладна.
Ще взема нещо на път за града. - Чао.
Какво си ти?
Какво искаш?
Кой си ти?
И какво искаш?
Кой си ти?
И какво искаш?
Хвърли я. - Какво да хвърля?
Знаеш за какво говоря. - Майната ти, старче. Не сме в 80-те.
И все още е незаконно в този щат. - Я върви да чукаш някой мирянин.
Бъркаш ме със свещеник.
Аз съм служител.
Това е църква.
Трябва да си вървиш. Издирват момиче на твоята възраст.
Успокой се, Оскар. Да не искаш ченгетата да ни погнат.
Мразя бели дърти откачалки.
Ехо?
Господи.
Вече си у дома.
Преоблечи се. Искам да излезем.
Е...
Какъв е поводът?
Трябва ли да има такъв?
Не, не е задължително.
Малко е необичайно.
Сигурно се чувствам необичайно.
Може ли кутия за вкъщи за жена ми, моля?
Всъщност приключих.
Извинявай, какво?
Добро е, ще ти хареса.
Сънувах кошмар.
Надявам се това да е било всичко.
Какво искаш да кажеш?
Нека поговорим по-късно. - Защо винаги го правиш?
Кое? - Игнорираш ме, държиш ме настрана.
Стига. Не е вярно. - Ще спреш ли да ме прекъсваш?
Искам да се изкажа, по дяволите.
Съжалявам.
Не знам какво ти става напоследък.
Но трябва да се подготвя за седмичната проповед.
Ако не е проблем.
Ще си взема нещо за хапване на път към града.
И спри да богохулстваш.
Г-жо, мога ли да ви помогна?
Колко от тези мога да взема?
Искате кръвта?
Ан.
Джейкъб. Боб говори с инвеститорите, влизай.
Искаш ли кафе или чай?
Имаш ли нещо по-силно?
Чай и чашка бренди? - Само бренди.
Добре.
Къде е Ан?
Не мисля, че Ан е такъв човек. Вече ти казах.
Не казвам, че е. От както се срещна с Том Лоу,
не е същата. Познавам тази жена от 40 години.
Всеки ден едно и също. Сега, нямам представа коя е.
Веднъж добра, друг път нервна, нова рокля, нова прическа.
Не мога да я позная.
Трябва да се срещнеш с него.
Не мога да го причиня на Ан. - Това е съпругата ти, Джейки.
Как мислиш, че ще реагирам ако Каръл се държи така у дома?
Нямам представа къде да го намеря.
Нали работи във фабриката?
Започни от там и не спирай, докато не разбереш какво става.
Направи го този уикенд, преди да дойдем на вечеря.
Каръл ще приготви лазаня,
не искам нещата да не потръгнат.
Ан.
Ан!
Какво правиш?
Във второто писмо до Коринтяните,
Павел приема идеята, като стъпка напред
и пита направо.
"Откъде знаеш, мъжо,
дали няма да спасиш своята жена?"
Отговорът, разбира се, никога няма да узнаем.
И така, ние останахме с вярата...
... и обещанието, че Бог ще се погрижи
и насочи към Неговата цел.
С какво за Бога си се хранила?
Кълна се, Ан, това изглежда като пръст.
Не бъди жестока. - Жестоко ще е като видиш сметката ми.
Това е странно.
Растат ти нови зъби.
Какво? - Рядкост е, но не е нечувано.
Трябва да насрочим среща и да ги прегледам.
Ето. Изплакни.
Ще оправим тази усмивка.
Том Лоу?
Аз съм Джейкъб Федър. Съпругът на Ан.
Искам да поговорим.
Човече! - Господи!
Изкуфял дъртак, не знам какво имаш против нас, защо не се разкараш?
Съжалявам. Съжалявам. Търсих някой друг.
Успокой се, Оскар. Безобиден е. - Права е, тръгвам си.
Махай се. Върви. Разкарай се оттук.
Давай, мърдай. - Хей!
Човече, хайде. Аз...
Само се шегувах. - Не ме доближавай.
Стига, човече. Шегувах се.
Амилия! - Как е болната ми майка?
Благословили я? С всемогъщата любов на Бог?
И мен ли ще благословиш? Защото нямам нужда от Божията любов.
Намерих нов спасител.
Дарява ме с любов, която ме изпълва със сила вместо страх.
Любов към себе си.
И в този момент...
... моят господар...
е в твоята къща.
Ан.
Господ е моят спасител.
Той закриля душата ми. Той ме води по пътя на правдата.
Глупости! - Господи, прости й.
Тя е покварена. Дай ми сила да спася непокорната й душа.
Ще чукам врата ти с език, докато не го пробия
повръщайки кръв навсякъде.
Поеми това, кучко.
Тръгвай! Бягай!
Защо, по дяволите го направи?!
Прегриза гърлото на Оскар!
Уби го! - Тук сме в безопасност.
Това бяха някакви вампирски щуротии!
Трябва да съобщим. - Трябва да отида при жена си.
Майната му! Отивам при ченгетата.
Пристъп ли получава?
Г-жо, Федър, добре ли сте?
Г-жо, Федър...
Всичко наред ли...
Добре ли сте... Г-жо, Федър!
Г-жо, Федър? Ехо?
Добре ли сте?
Г-жо, Федър?
Ехо?
Хей.
Ей, добре ли си?
Кажете нещо, моля ви.
Става доста... чувствам се неловко.
Не, не, не. Господи! Не.
Ан!
Съжалявам, Джейкъб! Не бях аз.
Разбира се, че беше ти! - Не! Не исках! Бях контролирана!
Не бях аз! Не съм аз!
Кой тогава?!
Нещо... се случи, Джейкъб.
Как така. Нещо се случи? Кога? - Денят, в който срещнах Том...
Целунах го. И тогава...
Това е толкова...
Откачено!
Преподобни. - Здравей, Майк.
Нещо за Амилия? - Донякъде.
Е, не съвсем. Всъщност е странно.
Странно? - Познавате ли момиче на име Ели Шенкс?
Не, не мисля.
Обикаля града със скейтборд заедно с приятеля си, Оскар?
Дойде в участъка доста развълнувана.
Твърди, че Оскар е бил убит в старата фабрика "Крипъл Крийк"...
от вампир.
Разпознала е Амилия.
Помислих, че историята може да е измислена.
Но бяхме длъжни да проверим.
Да. И... - Не открихме нищо.
Нямаше тяло, няма кръв.
Звучи като успокоение.
Да, освен, че се кълне, че сте били там.
Нямам представа за какво говори. Не съм ходил във фабриката.
Разбира се, че не. Твърди, че сте се бил с вампир.
Това... - Лудост, нали?
Предполагам, че просто се е напушила до козирката.
Има нещо, което открихме там.
Това не е ли печатът на вашата църква? Какво ще кажете?
Нямам идея.
Нито пък аз.
Обикновено не вземам тези неща на сериозно, но момчето е изчезнало.
Точно като Амилия и Том Лоу.
Том Лоу? Той живее в Чикаго. - Така е.
Дошъл тук по работа. Открихме колата му на същото място.
Може да е напуснал града. Кой знае? Но все пак случващото се е...
... странно. Извинявайте, че ви притесних.
Поздравете Ан от мен. Звучи сякаш е доста...
заета в момента. - Така е. Да.
Добре. Майк, пази се.
Да. Вие също.
Защо не ми каза, когато това започна?
Можех да ти помогна.
Чувствах се засрамена.
Така и трябва.
Съжалявам, че те нараних.
Но има и благословия в тази промяна.
Чувствам се по-жива от всякога. - Да, добре, но не свиквай.
Пиенето на кръв не е солиден начин на живот.
Какво ще правим?
Ще намеря господарят, за който говореше Амилия
и ще го убия, така ще те върна обратно
по начина, по който си беше.
Каквато бях преди? - Абсолютно.
Точно така. Спри това безумие, преди да продължи.
Как изглежда?
Не знам.
Първото, което видях беше сянка.
Облик, който не мога да различа.
Но при всяко посещение...
този облик ставаше все по-силен.
Сякаш се фокусираше.
Мислех си за мястото, където ти и Том сте били нападнати.
Какво е правила там Амилия?
Там ли се крият?
Доста умен ход да обикаляш из страната,
замиращи градчета, изоставени фабрики
далеч от любопитните очи.
Този град е идеалното място.
Опитвам се да разбера, защо "Господаря" те преследва.
Да не би да ревнуваш?
Е...
Пожелала си друг мъж, и си действала...
Внимавай, Джейкъб.
Предвид обстоятелствата, мисля, че съм напълно разумен.
Спомняш ли си кога започнахме това?
Разбира се.
Ти поиска семената като сватбен подарък.
Мисля, че ще е по-безопасно ако вляза сам.
Не знаем как ще ти се отрази неговото присъствие.
Може да откачиш,
да се превърнеш в прилеп или нещо такова.
Не съм дошла, за да стоя в колата.
Прекалено рисковано е.
Освен това нямаш кол.
Отбий. Чу ме.
Ето. Вече имам.
Готов ли си? - Какво значи, готов?
За това, което ще открием долу.
Аз съм Божи служител, Ан.
Подготвен съм да се боря със злото, под каквато и форма да е то.
Ще спреш ли с глупостите от неделното училище?
Ако ще слизаме долу заедно...
ще сме като екип.
Наясно ли си с това?
Хайде да приключваме.
Амилия?
Дойдохме да ти помогнем. - Дойде да ми помогнеш ли, преподобни?
Колко мило.
По-добре помогни на жена си.
Или той не намира новото ти аз за привлекателно, г-жо Федър?
Послушание и подчинение...
това е техният стил.
Сега имаш любовта на Господаря.
Нищо не можеш да направиш, безполезен идиот.
Джейкъб, как можа?!
Нападна дете. Къде е твоята милост?
Имаш жена си, въпреки, че тя...
Млъквай! - Ан, не. Не чуваш ли? Това е Амилия.
Не бъди глупак. Убий я. - Не!
Не, сигурно има и друг начин. - Манипулира те.
Тя те лъже, Джейкъб. Господи, моля те, защити ме.
Знаех си, че ще се размекнеш. - Казах ти, не мога!
Казах ти да я убиеш! - Можех да я спася!
Къде е съчувствието ти, за Бога? - Съчувствие?!
Милостта ти? - Не бъди наивен. Щеше да те изцеди.
В какво ти позволявам да ме превърнеш?!
Не мога да го направя!
Господарят сигурно е още там. Трябва да довършим това.
"Господарят." Какво значение има? Сега не си по-различна от него.
Двамата сте си лика-прилика. - Как може да го кажеш?
Аз съм ти съпруга! - Вече не.
Принадлежиш на него. Това е наказанието ти.
Това е, какво?
Ако не беше рандевуто ти с Том Лоу,
това нямаше да се случи. - Не става въпрос за Том или Господаря.
Това е между нас, ти и аз.
Носиш грях в сърцето си, сама си причини това.
Обвиняваш ме за това, че ме ухапа вампир?
Знаеш ли, какво.
Мисля, че казваш тези ужасни неща, защото те е страх.
Страхуваш се да се бориш за мен, защото откакто се оженихме,
не ти се е налагало. Винаги съм била там,
правейки онова, което очакваш да направя.
Не знаеш как да се бориш за мен, защото никога не си го правил.
Вместо това...
Просто ме отписваш, като някоя пропаднала развратница.
Това е жалко и слабохарактерно.
Ти си слабак.
Мисли каквото си искаш.
Вече прекрачих доста граници заради теб.
Ти си проклет страхливец.
Махам се от това, докато все още мога,
докато все още ми е останало малко парченце от душата ми!
Може би се харесвам такава, каквато съм!
Какво правя?
Ани?
Джейкъб?
С един жест...
може да стане доста кърваво.
Дори да го нараниш, няма да бъда твоя.
Не си търся компания.
Става въпрос за теб.
Опитай да се пребориш.
Но ти вече не си това, което някога си беше.
Защо му позволяваш да те тегли надолу?
Защото го обичам.
Умри или процъфти.
Ти решаваш.
Моля те...
Не! Не!
Недей!
Ще стане още по-лошо.
Благодаря ти.
Това не е добре. Времето ни изтича.
Трябва да я открием,
и тогава ще го победим заедно. Това е просто тест.
Тази... жажда става непоносима.
Какво ще кажеш за сурово месо? Опитвала ли си?
Всичко е безполезно. Не помага.
Трябва да се бориш. Това е просто болест.
Болна съм, знам.
Мислите ми са напоени в кръв.
Река от кръв.
Имам идея.
Прав си. Помага.
Осмелих се да взема трева от хлапетата.
От много време не бях чувал смеха ти.
Измина доста време откакто исках да се смея.
Съжалявам, че те прекъсвах понякога.
Благодаря ти.
Съжалявам, че не говоря по-често.
Какво ще правим сега?
Ще се молим за чудо.
Ало.
Да. Разбира се. Ти как си?
Съжалявам да го чуя.
Разбира се. Ще се радвам да се видим.
Няма проблем.
Добре. Ще се обадя.
Ще можеш ли да шофираш?
Дали Господарят е тук?
Мади?
Ние сме господин и госпожа Федър.
Дъщеря ти се обади. Каза, че не си вдигаш телефона.
О, Мади.
Не виждам ухапвания.
Какво ще правим?
Господи. Благодаря за този щедър подарък
в нашето време на нужда. Амин.
Това е знак, Ани.
Изглежда тежко. - Това е прането ни.
Г-жа Пъркинс го изпра за нас.
Не ми прилича на пране.
Прилича на г-жа Пъркинс увита в одеяло.
Прибирай се вътре. - Само ако ми кажеш някоя ругатня.
Няма да ти кажа ругатня. - Тогава няма да мръдна оттук.
Добре. Какво ще кажеш за тази?
Майната ти. - Тази съм я чувала.
Хайде.
Хес на телефона. - Майк, обажда се Мариана.
Не знам как да го кажа... но...
Какво има?
Преподобният Федър.
Мисля, че го видях заедно с г-жа Федър да внасят тяло в къщата.
Какво правиш! Хайде!
Не мога да участвам в това.
Остава час до залез-слънце.
Ще отида да проверя дали Господаря е скрит там.
Трябва да сме заедно.
Това и правим.
Бъди мила с нея.
По дяволите.
Здравей, Майк. Какво има? - Здравей, Джейкъб.
Имам нужда от помощта ви.
Би ли изгасил двигателя и да излезеш.
Така ще се чувствам по-спокоен.
Какво има в куфара?
Нищо. Помощни консумативи
за провеждане на обреди и разни такива.
Нещо против да погледна. - Всъщност имам.
Точно сега закъснявам за важна среща.
Трябва да се видя с тежко болен пациент.
Много болен. - Знаеш ли? Нека и заместникът дойде.
Има да пише доклад в края на месеца.
Опитът ще му е от полза. Прав ли съм, Колтън?
Напълно, шерифе. - Ела отзад, Джейкъб.
Не е каквото си мислиш. - Виждал съм какво ли не.
Когато си в отпуск можеш да правиш каквото искаш.
Казваш го всеки път, но не успявам и половината да направя.
Престани. Този път ти избери мястото.
Добре. - Прави каквото пожелаеш.
Направи каквото решиш, аз искам да пия маргарита.
Гледай да не повръщаш този път.
Благодаря. - Винаги, скъпа.
Тежка седмица. - Да, отвратителна.
Този път без спанак. Става ми гадно.
Предпочитам да готвиш с месо. Това е друго нещо.
Благодаря.
Ан!
Някога виждал ли си нещо, което не можеш да си обясниш, шерифе?
Като вампир ли, Джейкъб?
Колко човека си убил, преподобни?
Шериф Хес, няма да повярвате какво обаждане постъпи преди малко.
Да. Да, разбира се.
Добре. Добре. Да.
Да.
Добре. Разбрах.
Благодаря, полицай. Тук сме.
Дайте ми секунда.
Това е ненормално, ако забъркаш и Джейкъб в това,
ще те убия преди ченгетата да дойдат.
Защо се бавят толкова? Какво става?
Не мога да остана повече тук. - Ще дойдат всеки момент.
Излез да ги изчакаш отвън.
Обичам те.
Да.
Разбрах ви.
Не, седнала е тук. Не е казала нищо.
Повярвайте ми, не откъсвам поглед от нея.
По дяволите!
Каръл!
Бягай и не се обръщай.
Да, добре.
Стани.
Каръл?
Какви ги вършиш, по дяволите?
Адам се роди пръв,
а след това и Ева.
Не Адам е бил измаменият,
но жената, която била измамена изпадна в прегрешение.
Това звучи ли ти честно?
Съпругът ми е добър човек.
Какво общо има с него добротата?
Страхува се от живота си с теб.
Ти не се ли страхуваш?
Избирам тези, които променям с внимание.
Останалите са само добитък.
Ан...
Не!
Радвам се да те видя силна, Ан.
Какво искаш от мен?
Защо винаги те е грижа, какво искат другите?
От къде мислиш идва този ужасен инстинкт?
Аз също някога бях мишка,
бягаща между краката
на важни за мен мъже.
До деня, в който господарят ми
ме дари с целувката на вечността.
Даде ми увереност.
Освободи ме от оковите
на семейната зависимост.
Виждам същия потенциал и в теб.
Какво точно... желаеш, Ан?
Искам живота ми да е по-значим.
Можеш.
Изборът винаги е бил твой.
Затова ли още не съм се променила.
Засега.
Вкуси кръвта ми, и контролирай глада си.
Няма да си подвластна
на собствените си терзания.
Не го ли направиш, гладът ще продължи
да те контролира ден след ден...
Колтън! - Гръмнах го, шерифе.
Заместник, стори ми се, че каза - гръмнах.
Никога няма да те приемат.
Какво, по дяволите?
Животът ти ще бъде по-значим от този, Ан.
Време е да направиш своя избор.
Заседнах, шерифе!
Какво е това?
Мамка му!
Запитай се...
Колко различно изглеждаше света тази седмица?
Как звучеше.
Как беше на вкус.
Тридесет години
на смирение,
покорство,
подкрепа.
Но никога незадоволена от собствените си желания.
Била ли си... някога...
себе си?
Или само съпругата на Джейкъб?
"Великият дракон беше хвърлен,
онази древна змия,
наричан Дявол, или Сатана,
измамникът на целия свят..."
Това е тяхната същност!
Винаги ще бъдат такива.
"Изхвърлен на земята
заедно с ангелите на злото."
Какво направи?
Приключих. Това направих.
Изборът не беше твой.
Как ще докладваш това, заместник?
Домашен скандал.
Без насилие.
Да. Това е добър отговор.
Чуйте, това е... Това е по вашата част.
И ще приключи още тази нощ.
Какво ще правим?
Продай къщата.
И ще...
Изчезнем.
Искам да вземам собствени решения от сега нататък.
Ще търсим ли лек?
Не.
Сега се харесвам повече.
Гладът ще се завърне.
Но все пак можем да имаме щастлив брак...
ако въведем някои основни правила.
И ще трябва да ти вярвам?
Превод и субтитри: kini