Превод: MaMbi4ka
Знам какво си мислите.
Един самотен ездач.
Кошмарен, нереален свят.
Земя, от която нищичко не остана.
Как бе така разрушен светът?
Е, всичко започна преди 500 години.
Кумандра.
Това бяхме преди.
Във времената, когато страната ни бе единна
и живеехме в хармония заедно с...
драконите.
Магични създания, които ни даваха
водата, дъжда и мира.
Бе истински рай.
Но тогава дойдоха Друуните.
Безмозъчни твари, те плъзнаха като чума, като горски пожар,
който се разпростираше и поглъщаше всичко живо,
превръщайки в камък всекиго, до когото се докоснеха.
Драконите се биха за нас с всички сили,
но това не бе достатъчно.
Тогава Великата Сисудату,
последният дракон,
съсредоточи цялата си магия в един скъпоценен камък и...
...унищожи Друуните.
Всеки, който бе превърнат в камък се съживи.
Освен драконите.
Всичко, което остана от Сису бе нейният скъпоценен камък.
Това трябваше да е важен, вдъхновяващ миг за всички,
който да обедини човечеството в името на драконовата саможертва.
Вместо това, хората продължиха да са каквито винаги са били
и водиха битки помежду си, за да се сдобият
с последната останка от драконовата магия.
Начертаха се граници, Кумандра бе разединена.
Всеки стана враг на другите, а камъкът трябваше да бъде скрит.
Но не така бе унищожен света.
Това всъщност се случи 500 години по-късно,
когато аз се появих в тази история.
Хмм.
Ъ.
Някой май опитва да се прави на умник.
Добре, Тук-Тук,
да им покажем какво значи да си умник.
Тук-Тук!
Хайде!
Съсредоточи се!
Благодаря.
Ей, приятелче, това беше страхотно. Дай пет.
Готов си.
Еха.
Чакай малко.
Изглежда прекалено лесно.
Вожде Бенджа.
Знам, че работата ти е да опиташ да ме спреш,
но няма да го направиш.
Не бъркай смелостта с уменията, момиченце.
Обещавам ти, че няма да успееш да стъпиш
във вътрешния кръг на Драконовия камък.
Дори и с малкия пръст на крака си.
Май ще искаш да извадиш това острие.
Определено ще ти трябва.
Не и днес.
Опа.
Както казах, няма да стъпиш дори с единия крак в кръга.
Загуби, Рая.
Така ли?
Рая...
Май трябваше да кажа с двата крака.
Ей, не се самонаказвай прекалено, вожде Бенджа.
Даде най-доброто от себе си.
Няма.
И ми викай или "тате", или "Ба".
Добре се справи, капчице. Премина теста.
Еха.
Духът на Сису.
От много поколения, нашият род е заклет да пази камъка.
Днес, ти ще се присъединиш към този завет.
Рая, принцесо на Сърцето, дъще моя,
от днес ти си Пазителка на Драконовия камък.
Еха. Ах...
Е, някой май е превъзбуден.
Ами, да!
Искам да кажа, че който се надява да открадне Драконовия камък
сега ще срещне яростта
на двете най-страшни остриета по цялата земя.
Радвам се, че се чувстваш така подготвена, капчице,
защото имам да ти казвам нещо важно.
Хората от другите земи вече са се насочили насам, докато говорим.
Така ли? Ъъ...
Добре.
Добре, не, ще се справим. Готова съм.
Знам точно как да ги спрем.
Наистина ли? Кажи ми какво знаеш за другите земи.
Първата... Опашката.
Непоносимо гореща пустиня населена от подли наемници,
които се бият нечестно.
Втората, Нокътят.
Плаващ пазар известен с бързите си сделки
и бойците с още по-бързи ръце.
Третата, Гръбнакът.
Мразовита бамбукова гора,
охранявана от извънредно грамадни воини
с техните гигантски секири.
Четвъртата, Зъбът. Най-страховитият ни враг.
Народ, пазен от гневни наемни убийци
и техните още по-сърдити котки.
Добре,
ще ни трябват лъкове и катапулти и...
Оо! А какво ще кажеш за катапулти-огнехвъргачки?
Или, защо не пастет от скариди от Опашката,
лимонова трева от Нокътя, бамбукови издънки от Гръбнака,
чили от Зъба и палмова захар от Сърцето?
Ще ги тровим ли?
Не, няма да ги тровим
и няма да се бием с тях.
Ще споделим вечерята си с тях.
- Чакай, какво? - Аз ги поканих.
Но те са ни врагове.
Те са ни врагове, само
защото си мислят, че Драконовият камък
магически ни носи благополучие.
Това е смехотворно. Той не прави това.
Но те смятат, че го прави,
точно както ние си въобразяваме разни неща за тях.
Рая, има причина всяка от земите
да носи име на част от тялото на дракон.
Някога бяхме обединени. В пълна хармония, като един.
Кумандра.
Това е древна история, Ба.
Не е нужно да е все така.
Слушай, ако не се спрем
и не се научим пак да вярваме един на друг,
ще е въпрос на не много време
преди да се разкъсаме помежду си.
Не такъв е светът, в който искам да живееш.
Вярвам, че пак можем да сме Кумандра.
Но някой трябва да направи първата стъпка.
Имай ми вяра.
Нещата изглеждат напрегнати, Ба.
Не се тревожи, ще започна с някоя смешка.
Моля те, недей.
Шегувам се, шегувам се.
Народи на Опашката, Нокътя,
Гръбнака, и Зъба,
добре дошли в Сърцето.
Прекалено дълго бяхме врагове,
но днес настъпи нов ден.
Днес, отново можем да сме Кумандра.
Хубава реч, вожде Бенджа.
Но защо всъщност ни извика тук?
Ще ни ограбваш ли?
За какво му е да ни ограбва?
Земята на Сърцето си има всичко.
О, лесно е да говориш с патос за Кумандра,
когато притежаваш най-могъщото оръжие във всички земи.
Камъкът не е оръжие. Той е свята реликва.
Кумандра! Кумандра е шега!
Накара ни да дойдем чак дотук,
за да ни говори бабини деветини.
Безсмислено е!
Искам нещо да кажа.
Някой да е гладен?
О.
Продължавай. Всичко е наред.
Аз съм Намаари, от Зъба.
Здравей, Намаари. Аз съм Рая.
Това Сису ли е?
Извинявай, ами, тъй де,
аз съм малко вманиачена на тема дракони.
Ей, аз съм тази, която носи гердана с лика на Сису.
Хайде.
Яла ли си изобщо?
Наистина ли?
Майка ти е казала това?
Странно. Добре, следващ въпрос.
Ръкопашен бой или мечове?
- Остриета по цял ден. - Нали?
Добре, официално или ежедневно облекло?
Само някое чудовище би избрала
да носи тези дрехи постоянно.
Ъъ, ориз или or яхния?
Не мислих, че това ще те затрудни.
Ами... всъщност това е един от малкото пъти,
в който ям ориз от доста време.
Наистина ли?
Зъбът може да изглежда добре отвън,
но отвътре си има трески за дялане.
О.
Съжалявам. Не исках да повдигам темата.
Та, докъде бяхме?
И двете имаме по един родител,
който хич не умее да разказва вицове.
И двете сме момичета-воини,
които мразят неудобните официални дрехи.
И двете сме големи почитателки на Сису.
Да.
Знаеш ли, една легенда от Зъба казва, че тя все още е някъде там.
Сису? Шегуваш се, нали?
Искаш ли да видиш нещо?
Разрешено ли е да държиш това в себе си?
Не.
Според написаното тук,
след като Великата Сису унищожила всички Друуни,
тя паднала във водата и била отнесена от течението.
Легендите разказват, че сега тя спи на края на реката.
Коя река, обаче? Има стотици.
Не знам.
Но ако успеем да я намерим, можеш ли само да си представиш?
Жив дракон отново на света.
Всичко ще е толкова по-добре.
Да.
Може би ще можем пак да сме Кумандра.
Ето.
Еха.
Наистина ли?
От един любител на драконите за друг.
Хм.
Хей.
Ела с мен. Искам да ти покажа нещо.
Духът на Сису. Усещам го.
Това е последната останала частица драконова магия
в целия свят.
Разбирам защо пазачите на Сърце я охраняват така строго.
Благодаря ти. Много ми помогна.
В един по-различен свят може би щяхме да сме приятелки,
но аз трябва да сторя това, което е правилно за Зъба.
Вожде Вирана, радвам се, че Зъбът прие поканата ни.
Ъъ?
Няма начин да вземеш камъка на Сису.
Съжалявам. Сега е собственост на Зъба.
Кракът ти няма да стъпи във вътрешния кръг на Драконовия камък.
Какво става тук?
Какво е това?
Зъбът се опитва да отмъкне камъка!
Не! Гръбнакът трябва да го вземе!
Не и ако ние го вземем първи!
Остриетата ни са на друго мнение.
Послушайте ме!
Имаме избор.
Можем да се разкъсаме помежду си,
или можем да се обединим и да построим по-добър свят.
Все още не е късно.
Все още вярвам, че можем пак да бъдем Кумандра.
Ба!
Махни се от пътя ми!
Камъкът принадлежи на Гръбнака!
Дай ми камъка!
Не... Не...
Друуните.
В тях още има магия!
- Вземи парчетата! - Не!
Ба! Хайде, трябва да тръгваме!
Водата ги отблъсква.
Побързай! Да стигнем до реката!
Ба, стани! Хайде!
Моля те, трябва да продължим.
Стани!
Ба! Нямаме време!
Стани! Ще ти помогна...
Рая, послушай ме.
Сега ти си Пазителката на Драконовия камък.
Ба, защо ми казваш това?
Все още има светлина. Все още има надежда.
Не! Ще се справим заедно.
Ти си добре.
Рая. Не се отказвай от тях.
Обичам те, капчице моя.
Ба?
Не!
Ба!
Ба.
Моля те, дано да е това.
Еха!
Какво правиш, голяма космата буболечке?
Хей, съсредоточи се, приятелче.
Погледът напред, Тук-Тук.
Добро момче.
Така лесно се разсейваш.
Вече си доста голям за това, приятелче.
Шест години прекарани в търсене
и накрая буквално попаднахме на корабокрушение.
Не е лош знак, нали?
Сисудату...
Ъм...
Не знам, дали ме чуваш.
Претърсих всяка река, за да те открия,
а сега съм тук, при последната.
Виж, не сме останали много
и наистина... Наистина се нуждаем от помощта ти.
Ако трябва да съм честна,
аз наистина се нуждая от помощта ти.
Направих грешка.
Доверих се на един човек, а не трябваше и...
...сега светът е унищожен.
Сисудату...
Наистина, наистина искам моят Ба да се върне.
Моля те.
Добре...
Това е всичко.
"Сува де дра сим"
"Мандра де дра лим"
"Бава де дра, Томбен"
Знам, приятелче, не съм забравила...
О, боже... Къде съм?
Пенгу? Амба? Прани? Тук ли сте?
О, Велика Сису.
Кой го каза?
Ехо?
О!
О, съжалявам. Не те видях.
Нищо ти няма. Само си малко прашна.
Нека те пооправя.
Сису?
Ти си Сису?
А ти си човек.
Как се казваш?
Рая. Аз съм Рая.
А ти не си направена от камък, което означава, че...
Проработи!
Успяхме!
Чу ли това, Пенгу? Проработи!
Не оплесках нищо!
Това храна ли е?
Толкова се бях съсредоточила в спасяването на света,
че забравих да закуся днес.
Днес?
Какъв точно ден мислиш, че е днес?
Вторник.
Имам предвид... Ммм.
Какво е това възхитително кулинарно удоволствие?
Сушено хлебно дърво. Сама го направих.
Е, поздравления на главния готвач.
Искаш ли да довършиш това, Скипи?
Ъъ...
Сису, има няколко неща, за които трябва да те уведомя.
О, така ли?
Унищожихте го?
О, о, о, божичко. Това е лошо. Това е лошо.
Спала съм 500 години,
върнали сте Друуните,
и нито един от братята и сестрите ми не се е върнал.
Защо не са се върнали?
Не знам.
Освен това сте счупили камъка!
Но все още имам голямо парче от него.
Това трябва ли да ме накара да се почувствам по-добре?
Ако изгубиш кученцето си и аз ти кажа...
"Ами, още имаме голямо парче от него!"
Ще се почувстваш ли по-добре?
Не можеш ли просто да направиш друг?
Не, не мога просто "да направя друг."
Но ти си дракон.
Ще съм честна с теб, съгласна?
Не съм, как да кажа, най-добрият дракон, разбираш ли?
Но ти спаси света.
Така е. Вярно е.
Но правила ли си някога групов проект,
и в него, примерно, участва едно дете,
което не помага кой знае колко,
но пак получава същата оценка като теб?
Да, е, не бях аз тази, която всъщност направи камъка.
Аз само ви го дадох.
Еха. Ъъ...
Ти сияеш.
Оо, благодаря.
Използвам алое и речна слуз, за да поддържам моята...
Не, не. Виж!
О! Това е магията на малката ми сестра Амба.
Даде ми това сияние!
Магията на малката ти сестра?
Да, всеки дракон има уникална магия.
Добре, каква е твоята?
Аз съм много добър плувец.
Чакай, чакай, чакай, ти докосна парчето от камъка
и то ти даде сили.
Разбираш какво значи това, нали?
Че вече не ми трябва нощна лампа?
Какво? Не! Все още си свързана с магията на камъка,
а това означава, че можеш да го използваш,
за да спасиш света.
Ако съберем останалите парчета от камъка...
- Мога да го съединя... - ...можеш да го съединиш...
...и бум! Взривяваме Друуните!
И ще върнеш моя Ба?
И ще върна цяла Кумандра.
Принцесо Намаари,
земите на Опашката гъмжат от Друуни.
Дъщерята на Бенджа няма да се измъкне от вкаменяването тук.
Намирането на някакъв безполезен драконов свитък
не си струва риска.
Още някой иска ли да попита защо сме тук?
Добре, ето каква е работата.
След като камъка бе счупен, всяко парче бе взето
от вождовете на всяка от петте земи,
Зъб, Сърце, Гръбнак, Нокът и Опашка.
Къде сме сега?
Еха. Много въпроси.
Първо, защо нося това?
Ами, не искаме да привличаме внимание.
О, определено избра правилната шапка за целта.
Та, какво те кара да мислиш, че вождът на Опашка е тук?
Защото това място не си е сложило капаните само.
В това няма никакъв смисъл.
Нищо от това не би спряло Друун.
Не са, за да спират Друуните. Заради хората са.
Хмм.
Какво?
Защо ме зяпаш така?
Нищо.
Просто не съм свикнала да виждам дракони.
Впечатлена си, а? Почакай да видиш как плувам по гръб.
Ставам супер страшна, във водата като шляпна.
Аз съм плувен спец, истински убиец.
Направо съм трепач като воден скачач.
Аз съм, така да се каже, много добра в плуването и римуването.
Опитвах се да кажа...
Че плувам много добре...
Добър плувец съм, това съм основно...
Добре, ами, трябва да продължим.
- О, не! - Какво? Какво има?
Забравихме да донесем подарък за вожда на Опашка.
Извинявай. Подарък?
Да. Подаръкът означава,
"Можеш да ми се довериш, а аз на теб?"
О. Ехо, малкия.
Какво задниче има този бръмбар.
Ъъ... Внимавай. Това е Пип-и-Бум.
Защо се нарича...
Ясно. Разбрах. Има логика.
Ъъ...
И все пак трябва да признаеш,
че тези бръмбарски задничета са някак симпатични.
Бих казала, че открихме вожда на Опашка.
Какво се е случило с нея?
Като гледам,
явно е пазела камъка
и е паднала в собствение си капани.
Е, редно е да се възхитим на нейната отдаденост.
Добре. Почакай.
О, щяхме да правим прескок!
Много съжалявам. Моя грешка.
Сега разбирам. С теб съм.
Сису...
недей.
Имаме два, остават три.
Промених си формата! В човек!
Драконите могат да правят това?
Това го умееше сестра ми Прани.
Виж ми човешките ръце и човешкото лице.
Гледай колко близо ми е дупето до главата.
Щом вече не трябва да ме криеш,
да вземем другите парчета ще е супер лесно.
Е, ами, този път беше лесно,
но останалите се пазят
от дузина лоши бинтури.
Бинтури?
Това не е много добър начин да опишеш стар приятел.
Намаари.
Какво става?
О, виждам, че най-сетне си намерила нов приятел.
А пък аз се притеснявах,
че накрая ще се превърнеш в стара дама с котки
като мен.
Нещо ми подсказва, че не сте много близки.
Крадем части от Драконов камък, така ли? Защо?
Какво да ти кажа? Падам си по лъскави неща.
Хмм.
Трябва да призная, Рая, че до преди няколко месеца
си мислех, че си вкаменена.
Но после някой открадна драконовия свитък от Зъба.
О, затова ли ме преследваш?
Пък аз си мислех, че е защото ти липсвам.
Наистина ли търсиш Сису?
На колко си, на 12 годинки?
Да, всъщност наистина търсех Сису.
О, и познай? Открих я.
Кажи здрасти, Сису.
Здрасти!
Приятно ми е да се запознаем,
харесва ми косата ти и косата на котките ти.
Хванете ги.
Бягай!
Не така! На два крака!
Вярно!
Тук-Тук! Дай газ!
Еха!
Скачай!
Кое беше това момиче?
Това е Намаари.
Тя е бинтурито, което заби нож в гърба ми и унищожи света.
Еха, много са бързи тея котки, а?
Какво общо имат котките и Друуните?
Ъм... Нямат души?
И мразят водата.
- О. - Дръж се!
Ехо? Има ли някой?
Добре дошли в световноизвестния Палат на скаридите.
Казвам се Бун. Аз ще ви сервирам днес.
Бихте ли искали да чуете специалитетите ни днес?
Да, моля!
Имаме скариди, имаме супа.
Имаме супа от скариди, която си заслужава.
Капитанът, къде е капитанът?
Ще ида да го доведа.
Какво има, мои нови клиенти?
Аз съм капитан Бун,
собственик, главен готвач и главен финансист
на Палата на скаридите.
Как мога да ви помогна?
Ами, аз съм Сису и...
Трябва да стигнем до Нокът сега.
Съжамявам. Палатът не е водно такси.
Опа, това е доста нефрит!
Половината сега, другата като пристигнем в Нокът. Имаме ли сделка?
Дръжте си здраво супата.
Днешният специалитет е
за вкъщи.
Ъъ, капитан Бун?
Това нещо движи ли се по-бързо?
Еха! Не ми казахте, че Зъб ви преследват!
Това ще ви струва допълнително!
Спокойно, ще се справя.
Какви ги върши тя?
Какво става?
Приятелката ми е доста добър плувец.
Чао, бинтури.
Принцесо Намаари, ако търсят частите на камъка,
следващата им спирка ще е Нокътя.
Няма да ги следваме до там.
Връщаме се в Зъб.
Трябва да говоря с вожда Вирана.
Сису? Сису?
Ах!
Моля те излез от там.
Аз съм воден дракон.
А това е вода. Тя е моето нещо.
Искаш ли да дойдеш?
Някой ще те види.
О, имаш предвид капитан Скок-Подскок ей там?
Какво, страхуваш се,
че ще ме предизвика на танцова битка?
Сису, виждала съм как хората се побъркват
заради Драконовия камък.
Представи си какво биха сторили заради истински дракон?
Виж, нужна си ни, за да постигнем целта си.
Докато се сдобием с всички парчета, трябва да останеш човек.
Моля те.
Еха, ти наистина имаш проблем с доверието.
Виж, баща ми сляпо вярваше на всички,
затова сега е вкаменен.
Хей, ще върнем твоя Ба.
С теб съм, момиче. Хайде, кой е твоят дракон?
Искам да кажа, човек. Защото ще съм човек докато...
Така де, ти... Разбра ме.
Добре, кой е гладен?
О, аз.
Два специалитета на заведението. Колко пикантни искате да са?
Люти, по-люти, или Взривно люто по Бунски?
- Давай лютото! - Аа, не.
Не, не мисля.
Ъъ, какво правиш?
Не го познаваме. Може да е отрова.
Защо му е да ни трови?
Да, защо ми е да ви тровя?
Първо, за да откраднеш нефритеното ми портмоне,
второ, заради меча ми,
и трето, знам ли, за да отвлечеш моя Тук-Тук.
Все добри причини, но ако това е отрова...
Ммм!
...ще умрете щастливи.
Да, благодарим, но си имаме наша храна.
Това е вкусно.
Между другото, не е отрова.
Но е...
Люто. Оо, люто е!
Люто е! Наистина е люто!
О, божке! Олеле! Вода!
Бун? Капитан Бун? Трябва ни вода на палубата!
Знам, приятелче.
Знаеш ли, през деня
почти забравяш, че са тук,
но нощем...
Затова никога не напускам кораба.
Ти си умно хлапе.
Какво са Друуните, всъщност?
Чума. Породена от човешките раздори.
Винаги са били тук.
В очакване на момент на слабост, за да нападнат.
Те са като противоположност на драконите.
Вместо да даряват вода и живот на света,
те са като безмилостен огън,
който поглъща всичко по пътя си,
докато не остане нищо освен камък и пепел.
Те ми отнеха семейството ми.
И моето.
Май пристигнахме.
Е, накъде ще продължите след Нокътя?
Може и аз да тръгна натам.
Ако ми платите, разбира се.
Разбира се.
Еха! Какъв хитроумен начин да защитиш къщата си от Друуни.
Построена направо върху водата.
Народът на Нокътя са гении.
Да. Нокът може да изглежда приятен,
но е сборен пункт на джепчии и измамници.
Имам късмет. Празни джобове!
Така, ето добрите новини.
Знам къде е парчето от камъка.
Лошите новини?
Пази го всеизвестният вожд на Нокътя,
Данг Хай.
Каквото Данг Хай не постигне със стил, го постига с измама.
Хмм.
Разбрах.
Така, ще трябва да вкараме малко чар.
Да идем да му вземем подарък.
Сису, мисля, че е по-безопасно за теб
да останеш тук на кораба.
Какво?
Без теб не можем да сглобим камъка.
Ама аз искам да помогна.
Знам и ще го направиш.
Но само ако си в безопасност.
Ще се върна преди да се усетиш.
Ако видиш някой гладен, прати го при мен.
Тъй вярно, капитане.
Добре, ето я и къщата на Данг Хай.
Без повече отклонения докато не вземем този Драконов камък.
Еха. Какво по...
Ъъ...
Добре.
Ей, бебче, дечко, нещо...
...както те наричат там.
Доста е късно. Какво правиш навън?
Къде са родителите ти?
Хей, ъъ, чие бебе...
Какво? Онги?
Хвърли ги!
Ох!
Честно ли? Бебе-мошеник?
Аа, имам лошо предчувствие.
Вождът Данг Хай не ми звучи като някой,
когото можеш да излъжеш със сладки приказки.
А Рая дори не му взе подарък.
Това е. Отивам на пазар.
О, чакай. Нямам никакви пари.
Ти си възрастен човек.
Можеш да вземеш на кредит.
О... Ъъ, какво е кредит?
Нещо като обещание.
Вземаш каквото искаш сега,
и обещаваш, че ще го платиш по-късно.
Ще платя по-късно? Хъм!
Каква прекрасна идея.
Благодаря, капитан Бун.
Ще го купя на кредит.
О, Данг Хай ще се влюби в това!
На кредит, моля.
О, харесва ми това. Ъ, да, ще използвам кредит, да.
Обичам кредита!
Ей, ти!
Ще платиш ли нещо изобщо?
О!
Добре, добре. Не, това е на кредит.
Да, ще го платя по-късно.
Ще ни платиш по-късно? Не те познаваме.
Не предлагаме кредити тук.
- Плати ни веднага. - Веднага?
Нямам нищо,
но ако мога да открия моето момиче Рая,
тя има меч, сушени храни,
две парчета Драконов камък.
Не, не предлагаме! Какво? Кой каза това?
По-добре си плати, бинтури.
Това не е благотворителност.
От кого си мислиш, че крадеш?
Махнете се от нея!
Не виждате ли, че е нова в града?
Ела, скъпа. Не се страхувай.
Всичко е наред.
Ей, внимавай!
Чао!
Памперс!
Благодаря.
Та, не ми е работа,
но да ползваш детския си чар, за да ограбваш хората...
...е прекалено повърхностно.
Е, добре, къде е семейството ти?
Мм.
О...
Добре.
Хей.
Какво ще кажеш да припечелиш нещо по честен начин?
Ха?
Добре, Данг Хай,
Ще взема това парче Драконов камък.
Еха! Аз не съм Данг Хай.
Аз съм Чай, цветарят.
Къде е Данг Хай?
Ето там.
Какво? У кого е неговото парче камък?
Той е най-злият вожд,
познат в Нокътя.
Тея хора бяха направо откачени.
Аз само исках да занеса малко подаръци
на вожда на Нокът Данг Хай.
Него ли търсиш, скъпа?
Знам точно къде е.
Наистина ли?
Мм-хм. Ще те заведа там.
Виждаш ли? Това се опитвах да кажа на моето момиче Рая.
А тя само ми казва "Не можеш да вярваш на хората."
"Не говори с никого."
"Ям само ужасна храна, която сама си суша."
Ела, скъпа.
Вождът Данг Хай е тъкмо извън града,
отвъд градските порти.
Далеч от водата, а? Еха.
Той наистина обича да живее на ръба.
Здрасти, Данг Хай.
Ъм, аз съм Сису,
и съм дошла тук, за да ти предложа малко...
Ъъ...
Сега, ти ще ми кажеш
къде да открия останалите части от Драконовия камък,
или ще трябва да те оставя отвън с това нещо.
Избирай.
Но аз... аз ти вярвах.
Голяма грешка.
По-добре говори бързо.
То изглежда гладно.
Не. Не, не. Не, не, не!
Рая!
Спри я!
Сису, казах ти да стоиш на кораба.
Съжалявам!
Дръж това заради мен, става ли?
Мъгла?
Да. Това беше магията на брат ми Джаган.
Добре. Имаме три, остават две.
Добре, капитан Бун, следваща спирка, Гръбнака...
Ах!
Благодаря за новите клиенти!
Да, аз леко им обещах да им купя
всичката супа, която могат да изядат.
Ами, ще трябва да сме с тях известно време,
защото Онгите имат по девет стомаха.
Олеле.
Не мога да повярвам.
Тази стара дама наистина щеше да ме нарани.
Ами, съжалявам, Сису,
но така е устроен светът сега.
Не можеш да вярваш на никого.
Това включва ли и бебетата?
- Е, ами... - Тя е толкова сладка.
Искам да кажа, виж тези бузки.
Здрастим, аз съм Сису.
Тя обича лицето ми.
Да, внимавай да не ти открадне зъбите.
Ето, нека ти помогна.
О, това е толкова сладко.
Добре, това е, ъъ... Това е прекалено сладко...
Прекалено много сладост. Прекалено е!
Вожде Вирана, мястото ни привършва.
Трябва да го разширим към вътрешността.
И как предлагате да се справим с Друуните,
генерал Атитая?
Без добра защита,
ще е като смъртна присъда за хората ни.
Може би имам решение на проблема, Майко.
Моя малка утринна мъгла...
О, колко е хубаво да те видя у дома.
Открих Рая. Тръгнала е да краде частите на камъка.
Какво?
Бих искала да взема кралската армия
и да я причакам при Гръбнака.
Е, ако отива към Гръбнака,
много се съмнявам да остане нещо от нея, което да причакваш.
Тя е по-способна, отколкото можеш да си представиш.
Трябва да я спрем.
Ела с мен.
Огледай се наоколо.
Постигнахме всичко това като вземахме разумни решения,
а не с емоционални.
В безопасност сме.
Каналът ни предпазва от онези чудовища.
Не мисля, че е мъдро да се подлагаш на риск,
когато не се налага.
Но ти чу генерала.
Мястото започва да свършва. Трябва да разширим земите си.
Ако имахме всички части на камъка, можехме да го сторим безопасно.
Права си.
Това не е емоционално решение.
Това е единственото решение
за подсигуряване бъдещето на Зъб.
Намаари, ти наистина израстваш
и се превръщаш в лидера, който възпитах в теб.
Генерал Атитая, подгответе кралската армия
под командването на дъщеря ми.
Благодаря ти, Майко. Няма да те разочаровам.
Ей! Спрете да ядете!
Еха!
Съжалявам, приятелче, аз ще се оправя.
Да не би да хвърли скарида по мен току що?
Това дори не става за ядене!
- Ей! - Не гледай мен...
Ъъ... Ей, хора?
...това харесва ли ти, рошаво кошче за отпадъци!
Искаш ли да играем на криеница?
Добре. Готови?
Едно.
Две.
- Благодаря. - Две и половина.
Три.
Припомни ми никога да не се сдобивам с деца.
Да си човек е трудно.
Да.
Шест.
Седем.
Имате малки глави.
Нямате опашки.
Лъжете, за да получите каквото искате,
като вожда на Нокът например.
Е, ами, светът е потънал в разруха.
Не можеш да вярваш на никого.
Или може би светът е в разруха,
защото не вярваш на никого.
Говориш точно като моя Ба.
Ами, той изглежда е умен човек.
Да, такъв беше.
Наистина исках да му повярвам.
Наистина исках да повярвам,
че пак можем да сме Кумандра.
Наистина можем.
Буквално хилядите хора, които се вкамениха,
нямаше да се съгласят с това.
Това не означава, че не трябва да опиташ.
Опитах. И знаеш ли какво стана?
Бях сритана отзад от някой, който ми даде подарък.
Огледай се наоколо.
Ние сме свят от сираци, защото
хората не можаха да спрат да се бият заради един камък.
Искаш ли да знаеш защо другите дракони не се върнаха?
Защото хората не ги заслужават.
Но ти можеш да промениш това.
Не, Сису, омръзна ми да опитвам.
Кумандра е измишльотина.
Единственото нещо важно за мен сега
е да върна моя Ба.
Ъм... Мисля, че сме в Гръбнака.
Сису!
Ей, супата ми!
Не мърдай от тук. Ей сега се връщам.
Сису! Върни се! Моля те!
Какво... Какво правиш?
Ще ти покажа, че грешиш!
Как? Като се оставиш да те смачкат банда диваци от Гръбнака?
Не.
Като ти докажа,
че ако искаш да спечелиш доверието на някого,
първо трябва малко да му се довериш.
Чакай, Сису, недей...
Като се замисля, може би малко избързах,
но, ъъ, кой е гладен?
Не? Ще ви оставя насаме.
Добре, къде сме?
Интересен избор на място за живеене.
Вие двете трябва да сте останали без мозък
като си мислите, че ще откраднете Драконовия камък от Гръбнака.
Камък?
Кой е казал нещо за камъни?
Не се интересуваме от камъни.
Добре, да, разбирам че
може би изглежда сякаш лъжа.
Всъщност, това че излъга
те направи да изглеждаш сякаш лъжеш.
Не съм сигурен кое му е смешното.
Страхът ти е като прекрасен нектар,
който пълни коремчето на душата ми
Вкусно е.
Има вкус на... манго.
О. Аз обичам манго.
Разбира се, че обичаш манго!
Само някой кретен без език не би го обичал.
Олеле!
Мина толкова време,
откакто последно се взирах
в очите на треперещ враг.
Къде отиде това време?
Беше така отдавна.
Той изглежда самотен.
Не! Не съм самотен.
Аз съм воин от Гръбнака.
Роден и отгледан да прави едно единствено нещо.
Да будя страх
и да смазвам черепите на враговете си!
Това всъщност са две неща.
Виж си лицето.
Ей. Какво смяташ да правиш с нас?
О, ще е доста неприятно.
Ужасяващо!
Ще ми отнеме две седмици, за да почистя след това!
Нямаш никаква идея, нали?
Напротив, имам.
Тъкмо формулирам този така отвратителен план в главата си...
Повдига ми се само като си мисля за него.
Вие... Вие просто почакайте.
До тогава, защо не се поразходите наоколо?
Това беше добро, а?
Хъ?
Мъник?
А така!
Пфу! Добра работа, капитан Бун!
- Зъб са тук! - Какво?
Народе на Гръбнака, преследваме Рая,
бегълка от Сърцето!
Предайте ни я или ще влезем!
Само ти ли си тук?
Моите хора се биха с Друуните много храбро,
но изгубиха.
Добре.
Но бандата на Зъб са тук заради мен, не заради теб,
така че, ъм, ако успея да ги разсея,
вие ще можете да се измъкнете от тук.
Ще се биеш с цяла армия?
Не, просто ще ги задържа.
Виж, знам как да дразня Намаари.
И в момента, в който сте в безопасност, се махам от там.
Как ти е името?
Прякорът ми е Тонг.
Добре, Тонг, виж, не ме познаваш,
и аз не те познавам,
но съм сигурна, че знаеш някоя задна врата
или изход от тук,
и е наистина важно моите приятели да са в безопасност, ясно?
Така че, искрено те питам, ще ни помогнеш ли?
Моля.
Добре.
Бележка за мен,
не умирай.
Изгори ги.
Хей, ти, Принцесо Подстрижка.
Готино е да се видим тук.
Ти и парчетата Драконов камък
идвате с мен.
Хмм. А моят меч тук казва, че не идваме.
Да, знаех си, че няма да се справиш сама.
Ти си нищо без твоите хора.
Отстъпи.
Няма да отнеме много.
Това трябваше ли ти?
Не.
Някой май е вземал уроци.
Защо крадеш частите от камъка?
О, просто се опитвам да си събера целия комплект.
Не носиш по някаква случайност камъка на Зъба, нали?
Не? Няма значение.
Ще намина да го взема по-късно.
О, това ще ме зарадва.
Да, тя е дракон.
Да тръгваме.
Хайде!
Да не би току що да ме удари с опашка на скарида?
Кога щеше да ни кажеш, че тя е Сису?
Ами, технически, винаги си знаел, че е Сису.
Вярно ли?
Защо си тук,
божествен воден дракон?
Не е ли очевидно, грамадане?
Аз и моето момиче Рая ще оправим света.
Ще върнем всички.
Ще върнете всички?
Искам да помогна.
Съжалявам, не мога да ти позволя да го сториш.
Прекалено е опасно.
Не си единствената, която е изгубила семейството си заради Друуните.
Моля те.
Нека ви помогна.
И аз искам да се включа в задругата
за сритване задниците на Друуните!
Магията на големия ми брат Пенгу.
Добре, капитан Бун. Напред към Зъб.
Имаш го!
Добре, слушайте всички, ето какъв е планът.
Последното парче от камъка е в Зъба,
най-тежко охраняваната от петте земи.
Така, те са защитени от изкуствен канал,
който ги отделя от останалата част от света.
Единственият път навътре или навън
е по вода.
За наш късмет, ние си имаме магичен воден дракон.
Палатът ще гъмжи от войници на Зъб.
За да се промъкнем покрай тях, ще трябва да...
Оставете на мен, хора.
Аз ще се погрижа за първата вълна.
Тонг ще ме последва
с гигантската си секира с лошото острие.
И после идват Онгите и онова лудото бебе-мошеник...
...което ще метне камъка към Великата Сисудату.
И после, чао-чао, бинтурита.
Супер плавен план, прав ли съм?
Ъъ, не. Да, това не е плавен план. Това си е пречка.
Съгласна съм.
Ето какъв е моят план.
Проникваме в Зъб,
изправяме се срещу Намаари,
предлагаме и нещо хубаво и казваме...
Хей! Искаш ли да ни помогнеш да спасим света?
Защото за целта е нужно само едно парче от камъка.
Да!
Откога чакам някой да ме попита!
Заповядай!
Най-добри приятели завинаги!
Да, аз май предпочитам плана на Бун.
Какво?
Да!
Ама, защо?
Защото това е Зъб.
Техните остриета са специално направени
за забиване в гърбовете.
Ако не бяха те,
нищо от това нямаше да се случи.
Те са най-лошите.
Ако просто сме честни с нея,
имам чувството, че дълбоко в себе си
и тя иска да оправи света колкото и ние.
Ти не беше там, когато Намаари ме предаде.
Ще се придържаме към моя план.
Еха. Ъъ... За какво е този порой?
Ела! Трябва да ти покажа нещо.
Е, какво ще правим сега?
Не знам.
Къде ме водиш?
Сису, защо ме доведе тук?
Тук се случи всичко.
Да, знам.
- Бях там. - Не.
Тук се случи всичко преди 500 години.
Искам да се запознаеш с братята и сестрите ми.
Истински великите.
Липсват ми.
Не знаех, че са тук.
Виждаш ли онази елегантно изглеждащата ето там?
Това е Амба. От нея съм взела сиянието си.
А това е Прани. Тя изменя формата си.
Джаган, мъглата.
И Пенгу.
Големият ни брат.
Той носи дъжда.
Ние бяхме последните дракони.
Всички други дракони бяха вкаменени.
Давехме се в морето от Друуни.
Но най-големият ми брат Пенгу отказваше да приеме поражението.
Тук бе мястото, където застанахме за последната си битка...
обединени.
И така, един по един,
те обединиха всичките си магии,
и създадоха Драконовия камък.
Не знам защо избраха мен.
Можеше да е всеки от нас.
Знам само,
че им вярвах...
...и те ми вярваха.
И така...
Когато вложиха вярата си в мен,
тя ми даде сила, каквато не можех да си представя.
Същото може да се случи с Намаари.
Наистина ми се иска да можех да го повярвам.
Някога мислех, че можем да сме приятелки.
След всичко това,
може и да бъдете.
Дори да искаше да ни помогне,
как бих могла да и вярвам?
Но ако някак успееш да и повярваш,
не само ще върнеш своя Ба.
Ти ще съживиш и неговата мечта.
Кумандра.
Смяташ ли, че би ме познал?
Толкова много неща се промениха.
Разбира се, че да.
Напомняш ми за него.
О, така ли? Силна?
Красива, с безупречна коса?
Изпълнена с надежда.
Как изобщо да се обърна към Намаари
след всичко, което стана?
Може да изглежда невъзможно, но понякога,
просто трябва да направиш първата крачка,
дори преди да си готова.
Повярвай ми.
Добре. Ще действаме по твоя план.
Какво? Моя план? Ще действаш по моя план?
- Да. - Супер!
Няма да съжаляваш.
Но ще ни трябва един наистина хубав подарък.
Какво мислиш, че харесва? Котки? Ножове?
Котки с ножове?
Ножове с малки котенца по тях?
Всъщност, знам точно какво да и дам.
И така земята на Зъба се въздигна,
въпреки всички чудовища, които искаха да ни унищожат.
Защото сме умни, we're smart, устойчиви,
и се грижим едни за други.
Майко! Трябва да поговорим.
Принцеса Намаари е!
Добре, добре, сега бягайте, котенца.
Трябва да говоря с принцесата.
Майко, няма да повярваш какво видях.
Видяла си дракон.
Генерал Атитая ме предупреди,
че ще се върнеш у дома без парчетата от камъка.
Беше Сису.
Тя може да поправи това, което счупихме.
Тя може да върне всички.
Това е нещото, което ме плаши.
Ако всички се върнат,
за кого, мислиш, ще дойдат?
Забравяш.
Другите земи ни винят за случилото се.
Но ние... Ние никога не сме искали да нараним някого.
Да, но ако имахме дракона
и парчетата от камъка,
щяха да ни простят.
Можем да спасим света.
Но по-важното е, че хората ни ще останат в безопасност.
Но Рая няма просто да ни даде Сису.
Няма да и оставим избор.
Какво ще правиш?
Това вече не е твоя грижа, обич моя.
Ти направи достатъчно.
Ако тя откаже да помага,
ние току що пуснахме тактическото си преимущество
- в канала. - Знам.
Да. Тя наистина няма причина да ни помага.
Знам!
Това сушено е ужасно.
Знам!
Сигурна ли си, че тези четири малки напасти
ще успеят?
Не знам.
Ъъ?
Хмм?
Ъъ?
Прекалено е люто.
Ъ, не. Има прекалено много бамбук.
Какво разбираш ти?
Имаш вкусовите рецептори на високо бебе.
Е, а ти пък се обличаш като високо бебе.
Дай ми лъжицата! Аз поемам от тук!
Дръпни се, прилив такъв. Аз съм професионалистът тук.
Може ли аз?
Еха!
Това е добро.
Просто нещо, на което моят Ба ме научи.
Оо. Да не би да те е научил
и как да правиш това вкусно сушено?
Не, това си е изцяло мое постижение.
Би било чудесно да мога да споделя храната си с него.
Знам какво имаш предвид.
Имам една наистина неприятна сестра,
която постоянно ми роши косата.
Най-много нямам търпение да видя нея.
След като приключим с това,
чакам с нетърпение да изплакна окото си
с радващия образ на моето пак пълно село.
И ти ще се събереш със семейството си, Нои.
Ъъ, как я нарече току-що?
Нои. Това е името и.
Написано е на каишката.
Никой ли от вас не е проверявал?
А мен ме мислят за невъзпитан.
Какво значи това?
Означава, че започваме.
Сису,
докато не вземем камъка
и не сме сигурни, че Намаари наистина е на наша страна,
обещай ми, че ще стоиш скрита.
Виждам, че си получила подаръка ми.
Не вярвах, че пак ще го видя някога.
Е, ъъ...
Постарах се да се грижа за него.
Не си единственият почитател на дракони тук.
Последното парче.
Време е да върнем всички.
Сису и частите на камъка идват с мен.
- Сису! - Стой назад!
Глупаво беше да се доверя на някой от Зъб!
Не се приближавай!
Намаари,
не е нужно да е така.
Нямам друг избор.
Хей. Аз ще се оправя.
Знам, че не искаш да нараниш никого.
Какво правиш?
Просто искаш един по-добър свят.
Като всички нас.
Сису...
Вярвам ти, Намаари.
Не!
Сису!
Не...
Какво става?
Не знам.
Изглежда че, след като и последният дракон си отиде,
и водата си отива.
Сега нищо няма да спре Друуните.
Нищо.
Рая?
Къде е Рая?
Намаари!
Да приключваме с това, бинтури.
Рая!
Тя не може да ни види.
Рая е заслепена от гнева си.
Силите на камъка отслабват!
Всички тези хора ще са плячка за Друуните,
ако не ги измъкнем от тук.
Хайде! Повярвайте ми, всичко ще е наред.
Глупави Друуни! Махнете се от пътя ми!
Давай, давай, давай!
Давай нагоре! Да!
Давай, давай! Побързай!
Бързо към водата! Продължавай! Продължавай!
Хайде! Хайде!
Не съм искала да се случи това.
Лъжкиня!
Не ми пука дали ми вярваш.
На Сису и пукаше.
Но ти не и вярваше.
Затова сме тук.
Прави каквото искаш.
Но ти имаш също толкова вина за смъртта на Сису, колкото и аз.
Тонг, там все още има хора!
Побързай! Времето ни изтича!
Ясно!
Всички, вън! Елате с мен!
Добре, Тук, това са последните.
Давай! Точно зад вас сме.
Тук-Тук!
Какво чакаш? Тръгвай!
Рая!
Това е тази, която уби Сису!
Рая! Рая!
Магията на камъка, почти е изчезнала!
Не отстъпват!
Навсякъде са!
Не знам защо избраха мен.
Можеше да е всеки от нас.
Знам само, че им вярвах,
и те ми вярваха.
И така...
Всички вие, дайте ми парчетата си.
Все още можем да съединим камъка. Все още може да стане.
Сису я няма, Рая! Нямаме нейната магия!
Не става дума за магията и. Става дума за доверието.
Какво?
Затова се е получило. Затова можем и ние да го направим.
Като сторим единственото, което Сису искаше от нас.
Което моят Ба искаше да направим.
Най-сетне да повярваме един на друг и да оправим всичко това.
Но трябва да се съберем заедно.
Моля ви.
След всичко, което тя направи?
Никога няма да и повярваме!
Тогава нека аз направя първата крачка.
Рая! Не!
Получи се! Получи се!
Тук-Тук!
Оо!
Прани! Амба!
Джаган!
Пенгу!
Да!
Рая.
Сису.
Толкова съм гладна.
Имам малко сушено.
Не чак толкова гладна.
Сису!
Оо, хубаво е пак да вдишам прекрасната ти драконова смрад.
Добре, ще го приема за комплимент.
Мамо!
Моето бебче!
Мамо, виж, това е Бун!
Това е Бун!
Ба?
Капчице?
Ба!
Това тя ли е наистина?
Вожде Бенджа, дъщеря ти те накара да се гордееш.
Надявам се нямаш нищо против, че е довела някои приятели.
Ба?
Добре дошли в Кумандра.
Имаме избор
Да градим или рушим
Да се бием или обединим
Любовта е мост
А доверието дар
Който даваме И всичко става по-добро
Има енергия във водата
Има магия дълбоко в сърцата
Има завет, който следваме
Когато носим светлина в тъмата
Това, което ни сближава
Никога не ни разединява
Ставаме по-силни от всякога
Когато просто се доверяваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Ще вървим напред
Когато си пречупен
Отвори сърцето си и усети
Че няма различия тук Ние сме едно семейство
Въпреки нашите съмнения
Нашите възходи и падения
Всъщност няма от какво да се страхуваме
Има енергия във водата
Има магия дълбоко в сърцата
Има завет, който следваме
Когато носим светлина в тъмата
Това, което ни сближава
Никога не ни разединява
Ставаме по-силни от всякога
Когато просто се доверяваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Ще вървим напред
Като правя първата си стъпка
Те виждам като себе си
Няма нещо, което да не можем
Оставяме миналото назад
И този път се учим от живота
Можем да започнем отначало
Има енергия във водата
Има магия дълбоко в сърцата
Има завет, който следваме
Когато носим светлина в тъмата
Това, което ни сближава
Никога не ни разединява
Ставаме по-силни от всякога
Когато просто се доверяваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Как вървим напред Когато просто си вярваме
Довери се и повярвай Така ще видиш
Ще вървим напред
Кумандра, Кумандра