Направи добра оферта, Грег. Докато имаш шанс.
Джак, как убеди Дина? Не излага от години.
Какво й каза? - Търговска тайна.
Очаровай и баща си. Бих искала да знам какво прави.
Не само ти.
Рут.
Разбрахме се да не идваш тази вечер.
Исках да те похваля за добрата работа.
Да, добре се получи.
Наслади се истински, защото е за последно.
Моля?
Семейството ми продава галерията.
Какво си въобразяваше, Джак? Че ще останеш тук завинаги?
Разведени сме. Или ще бъдем, като подпишеш.
Галерията е мой дом, Рут.
Дадох всичко за нея. - Освен пари.
Добре, ще откупя галерията.
Да не си спечелил лотарията?
Може да продам старата италианска къща на баща ми.
Онзи хамбар, който той забрани да посещаваме?
Баща ти е проклет егоист. Дори не е идвал в галерията.
Знаеш, че няма да го продаде.
Пробвай с лотарията, Джак.
Имаш месец.
НЕ СЪВСЕМ ПО ПЛАН
Телефонът на Робърт Фостър, оставете съобщение.
Татко, пак съм аз. Идвам след 20 минути.
Бъди готов, за да не изтървем влака за Калея.
Ехо?
Къде ти е багажът? - Не ми трябва нищо.
Тоест, не си готов? - Мислех, че е утре.
Да се беше обадил. - Роби, къде е якето ми?
Здравей. - Джесика, това е синът ми.
Джак, това е Джесика. - Привет.
Майната ти.
Джесика? Джесика?
Дженифър? Дженифър, по дяволите.
Добре, чай... - Аз ще сложа чай, ти се опаковай.
Целия път ли ще четеш?
Това е най-скучната магистрала из цяла Британия.
Всеки го знае.
Не искаш ли да си говорим? - За какво например?
Не знам, обичайните неща от живота.
Какво е за теб “хентай манга”? Изкуство или порнография?
Имах предвид за работа, например. - Ясно, повърхностен разговор.
Как е работата? - Остави, чети си книгата.
Не, интересно ми е.
Храниш ли се добре? Гледа ли мача снощи?
Кой мач? - Онзи с топката.
Как е Рут?
Чудесно. Праща поздрави.
Прекрасно.
Какво те тормози? Изплюй камъчето.
Опасявам се, че къщата не е както я помниш.
Защо?
Не си я виждал от дете.
Например, стените. Не са боядисвани от десетилетия.
Лесно се оправя. - Земята е необработена.
Не очаквам да е перфектно. Стягаме я и я продаваме.
Закъде бързаш?
Няма те никакъв с месеци, и изведнъж се сещаш за Тоскана.
Къщата е необитаема от 20 години.
Добрата новина е, че ще прибереш печалба,
която можеш да профукаш по жени и барове.
Не ме съди заради Джесика. - Дженифър.
Дженифър, по дяволите.
Джак, трябва да го обмислим.
С Рут решихме да откупим галерията от родителите й.
Затова ми трябват парите.
Летящ динозавър, 11 букви.
Да не е “защо-не-караш-ти-завър”?
Това не са 11 букви.
Да играем на нещо, а?
Познай какво виждам с буквата “К”.
Дай на мен.
Боже мой.
Това е кошмар. - Изглежда по-лошо на тъмно.
Какво, по дяволите, е това?
Ще те оставя насаме.
Подай ми остатъка от ножчето.
Поне гледката е хубава.
Така ли наричаш това богатство на природата? Гледка?
Дори не си погледнал.
Два кипариса рамкират композицията, и нежно водят окото
към небесното пространство, което центрира вилата,
обгърната от вълнообразните хълмове на Тоскана.
Помниш ли следобедите? Как светлината пада върху прозорците?
Спира ти дъха. - Не, това е от прахта.
Защо си го оставил да западне така?
Прекъсват ни, колко жалко.
Сигурно е брокерката. Подранила е.
10 точки за гледката, но дупките по пътя са проблем.
Май получих сътресение. Кой е Джак?
Аз съм Джак. - Кейт Луис.
Джак. Извинете, вече споменах. - Робърт.
Здравейте. Да видим с какво разполагаме.
Неприятно първо впечатление, но по-лошо няма накъде.
Входната врата?
Дори не знам какво да кажа за това.
Знаете ли Фран Суайн? - Трябва ли?
Водих се от стила му. - Вие сте го рисувал?
Разбирам.
Има дупка в покрива. - Да, но “структурата” е добра.
Не смятате ли, Кейт? Или предпочитате “Кейти”?
Просто Кейт.
“Прекрасната Кейт, понякога проклетата Кейт,
но Кейт с несравнимата красота.”
Цитат от “Укротяване на…”
“Опърничавата”? - Шекспир.
Бърза ли ще е продажбата, Кейт?
Зависи. - От какво?
Дали търсите печалба.
Тоскана е романтичен блян. Това искат всички.
Ако доведа клиентите си тук, ще кажат-
“Кейт, обеща ми италианска мечта!
Мечта озвучена от Пучини, където да потуша тревогите си!
Вместо това ме водиш на строителна площадка,
чийто стени са боядисани от Мусолини.”
Въпреки това, ако се потрудите, може да оправите нещата.
Добрата новина е, че водопроводът работи.
Важно е за хората. Харесвам и “структурата”.
Не бих, на твое място. Ще вали.
Съветвам те да не ходиш в банята известно време.
В мивката има язовец. Не се шегувам.
Ще продадем къщата за колкото може.
За шибани стотинки. Непосилна работа за сам човек.
Или да я задържим, но без язовеца. Прекалено е дружелюбен.
Ще продадем къщата, каквото и да ни коства.
Приеми го. - Къде отиваш?
Да купувам галерия.
Джак? Какво искаш?
Рут, в Италия съм. Убедих баща ми да продаде къщата.
И? - Ще мога да купя галерията.
Наистина ли беше сериозен?
Вече е на пазара. Има интерес.
Каза, че имам месец.
Да ти помогна ли да събориш и другите?
Винаги ли е толкова пълно? - В Понеделник е затворено.
Откъде научи английски?
Бъгс Бъни.
В училище ни караха да гледаме анимация по 5 часа на ден,
само за да научим англйски. - Наистина?
Такъв е законът. - Нямах представа. Това е страхотно.
Разбира се, че не. Живях година в Англия.
Работих в ресторант. А ти? На ваканция ли си?
Не, де да бях.
Ще продавам стара семейна къща. - Наоколо ли? Къде?
Извън града, към Пиенза.
Боже, това е невероятно. - Знам.
Близо ли е до изоставената къща? - Вероятно е същата.
При красивото езеро?
Обожавам тази къща. - Наистина?
Искаш ли да я купиш?
Мога да платя само с ризото. Колко порции искаш?
Три ще свършат работа. И бутилка червено вино.
Явно не оценяваш ризотото ми подобаващо.
Добре, две порции.
Но да са големи.
Дори не знам как изглежда отвътре.
Ще бъдеш приятно изненадана.
Благодаря за чудесната храна.
Късметлия си, че къщата е твоя. Красива е.
Трябва й много работа.
Отне ми 5 години да създам това, но виж го сега.
5 години. Нямам дори 5 седмици.
Както и да е.
Джак. - Наталия.
Когато я видях за пръв път, беше наистина зашеметяваща.
Мислех си…
…длъжни сме да почетем историята й.
Каквото и да правим, трябва да е бързо.
Ясно. - Започваме утре.
Надявам се.
Нищо не се е променило тук.
Добре, описах какво можем сами, и за какво ни трябва помощ.
Може Кейт да познава майстори.
Как мислиш?
Татко?
Гледал ли си този филм? - Не.
Да боядисаме първо долния етаж. После спалните.
Или може би…
Слушаш ли ме въобще? - С едното ухо.
Какво казах тогава? - Нещо завладяващо за боядисване.
Така или иначе, избързваш. Имаме по-голям проблем.
И? - Чакай малко.
Дай да видя.
Още е там. Какъв ще правим? - Може да скочи през прозореца?
И как да го накараме? - 1,2,3…
Какво? - Доказана и изпробвана техника.
1,2,3…
Предлагаш да изплашим язовеца, и да се надяваме да се самоубие?
През прозореца.
Прозорецът дори не е отворен. - Имаш ли друга идея?
Като плъх… Огромни зъби, като франзели.
В груб превод, казват “ще стане”.
Пак грубо казано- “няма да има проблем”.
“Изглежда добре, лесна работа”? - Бързо схващаш.
Татко?
Искаш ли да снимаш стенописа? - Какво?
Трябва да го пребоядисаме. Не искаш ли снимка за спомен?
Ще унищожиш мое произведение? - Мисля за бъдещите купувачи.
Защо? И те ли ще са лишени от вкус към изкуство, като теб?
Виж, има някаква стойност…
“Някаква стойност”? Професионално мнение ли е това?
Какво искаш да кажеш? - Който умее- действа, Джак!
Който не- работи в галерията на жена си. - Чакай малко!
Ако си толкова талантлив, къде са ти картините?
От години не правиш нищо. - Не е вярно.
За последните 5 години имам няколко творби.
Само да си пипнал стенописа, и ще има сериозни последствия.
Няма да си мръдна и пръста повече!
Какво е това?
Не смей да ме поучаваш!
И другите ли са толкова добри?
Ужасни са. Би трябвало да ги изгоря.
Не! Достатъчно!
В Италия сме! Може поне да ядем добре.
Така по-става.
Ще има лятно кино на площада. Но първо всички вечерят тук.
Аз съм Наталия. - Робърт. За мен е чест.
Баща ми. - Роберто.
Май няма места. - Ще намерим нещо.
Извинете семейството ми. Празнуват.
Семейство? - Да, зет ми има рожден ден.
Това е сестра ми, Клара.
Боже, това е невероятно.
Сигурно се познават от “Тиндър”. - Какво?
“Тиндър”. Приложението.
Знаеш ли какво е “приложение”? - Знам какво е проклето приложение.
“Тиндър” е приложение за срещи. - На компютър?
Не, на телефона. - Телефона?
Да, приложение. - Спри да го казваш.
Такова е.
Къде отидоха танците? Предложенията за питие?
Магията на случайната среща?
Сега има алгоритъм, който определя шанса за успех.
Така избягваш разочарования. - Глупости.
Разочарованието е неизбежно. Рано или късно се случва.
Романтиката е в преживяването му.
Роберто. Добре ли си? - Англичанин?
Не ти ли е още рано, Луиджи?
Марцио.
Наталия.
С какво да ти помогна? - Маса за двама.
Съжалявам, няма места.
Сигурен съм, че ще намериш нещо.
Проблем ли има?
Няма проблем.
Извинете, Наталия ми разказа за вашата къща.
Имението ни? - Стар съм, но помня семейството,
което живееше там. Казваха се…
Пацини.
Семейството на жена ми. - Ти?
Оженил си се за момичето им?
Прекрасно.
Клара, какво се случи с нея? Момичето на Пацини?
Джовани, не помниш ли? Почина в катастрофа.
Разбира се.
Страхотна гледка.
Хареса ли ти филмът?
Не разбрах и дума, а произлизам от тук.
Разбрах за майка ти, Джак.
Съжалявам.
Сигурно съм разбирал италиански като малък.
Не помня нищо.
Повтори.
Страхотна гледка.
Ей, двамата! Този е рожденник! Да вървим!
Леле, каква “Веспа”! - Чия беше идеята?
Виновен. - Не виновен, а браво!
Луиджи, как го подкара?
Много драматично.
Ето къде било уискито.
Кой е това?
Дъщеря ми, Ана. На осем и четвърт е.
Много държи на “четвърт”.
Изцяло прилича на теб.
Ето.
А това е?
Баща й.
Онзи от ресторанта? - Бившият ми съпруг.
Разводът беше борба. Борих се за нея.
Само тя има значение.
Загубих.
Заради лъжите му.
При мен е половината от времето.
И някои празници.
Съжалявам, Наталия.
Празниците са най-хубави.
Наталия. - Луиджи.
Много е забавно.
Страхотно е. - Дай да видя.
Наистина е красиво. - Благодаря.
Прекрасно е. - Луиджи?
Чакай. Стой така.
Не, Роберто, недей. - Не мърдай. Работя бързо.
Много портрети ли правиш?
Може ли да видя? - Да, но няма да ти хареса.
Хората не обичат да се виждат отстрани.
Готова съм.
Тайната е да докараш очите.
Роберто, къде намери този страшен мотор?
Мисля, че жена ми го откри.
Защо винаги правиш така?
Какво?
Ако споменаваш мама, което е почти никога,
защо е все “жена ми” или “майка ти”?
Защо не използваш името й?
Казва се Рафаела. - Добре, Рафаела.
И защо само този мотопед е останал след нея?
Не е ли странно? Като че не е съществувала.
Мисля, че пи достатъчно, Джак.
Ако ти е пукало за нея, защо си оставил къщата?
Джак, имаме гости.
Разбира се, гости.
Не ме бива във фалшивите преструвки.
Оставям ги на теб.
Джак?
Почакай.
Никога не сме говорили за мама, след като почина.
Нито веднъж.
Дори не отбеляза смъртта й.
Каза ми само, че трябва да се държа мъжки.
Шибано лицемерие. Какво знае той за мъжествеността?
Искрено се опитах заради него.
Не плаках на погребението. Толкова бях горд.
Повечето деца реват ако си изтърват сладоледа.
Но не и аз.
Мисля, че не знам как да скърбя.
Чакай.
Марцио, къде е Ана? - С майка ми.
Колко романтично. - Какво искаш? Следиш ли ме?
Прибирам се.
Марцио, трябва да ме оставиш на мира. - Боже, просто се прибирам.
Добре, махай се! - Това правя!
Наталия? - Няма нищо. Всичко е наред.
Телефонът на Рут. Оставете съобщение.
Джак е. Моля те, не продавай галерията на друг.
Наистина ще я купя аз. Моля те, не избързвай.
Има много силни енергийни канали.
Усещате ли ги?
Тоскана е пълна с творци- Микеланджело, Рафаело, Да Винчи.
Както и Г-н Фостър. Те ги усещат.
Разбира се.
Божичко.
Не пипайте плота. Все още…
...не е изсъхнал.
Спрете, влошавате го.
Това е знак. Нали разбираш, Кейт?
Черният цвят символизира страх и мрак.
И маркира вагината ми.
Чели ли сте списание “Интериор”?
Така и мислех.
Ако креативността ви се изразява само в безразборно мацане,
предлагам да наемете някой, който да превърне къщата…
…в нещо продаваемо.
Проверих те в интернет. Робърт Фостър.
Бил си много успешен, а изведнъж изчезваш.
Поласкан съм, че си се заинтересувала.
Имам нужда от услуга.
Обзавела си ресторанта с много вкус.
Би ли ни дала някои съвети за интериора на къщата?
Наистина ли? Знам точно какво ви трябва.
Но първо имам въпрос. Защо я продавате?
Джак я продава. - Той ли е собственик?
И двамата сме.
Но той няма много приятни спомени от тук.
Затова го изпратих в пансионно училище.
Далеч от теб?
Аз просто…
Не исках и той да живее сред спомени за нея.
Трудно е, когато няма кой да попиташ за съвет.
Някога беше щастлив тук.
Веднъж му направих люлка- въже и стара гума.
Обожаваше я.
Хрумна ми нещо. Защо ти не караш?
Колата е супер. - Не шофирам повече.
След всичко, заради инцидента…
Не можех да шофирам с Джак.
Не можех да шофирам и не можех да рисувам.
Ей, имаме гости!
Призовах кавалерията! Нови цветове! Ще е супер!
Здрасти.
Казва, че косата ти е побеляла.
Ана също обича да рисува. Основно слончета.
Ана?
Вижте се само. Ужас!
Благодаря ти!
Трябва да дойдеш на вечеря като приключим с боята.
Утре вечер. - Утре?
Няма много работа, Джак. - Никога не готвят за готвача.
Имам опит с тосканските домати.
Не се съмнявай в уменията на един творец.
Чудесно, ще си довършиш и историята за планината.
“Опит с тосканските домати?”
Какво? - И яйце не можеш да свариш.
Каква е тази глупост с планината? - Ходих на поход до Шамони.
Честно, отне цял следобед.
Хайде, мързеливко, времето тече. Продължавай…
Здрасти. Говорите ли английски?
Да, малко. - Чудесно.
Трябва да правя вечеря за едно страхотно момиче.
Тя е готвач, трябва да я впечатля, а хич не ме бива.
И аз имам син, разбирам. Не се тревожи.
Къде се губиш? Тя идва след 30 минути.
Какво ще й предложим? Сухар със сирене?
Тя е готвач, за бога! - Успокой се.
Жената от магазина препоръча това рагу.
Правели го само там.
Каква е тайната? Как сготвихте лука?
Лука ли? Добър въпрос.
Тайната с лука е да го…
Не ме бива с професионалните термини.
Джак, как му казваха?
Ами… - На върха на езка ми е.
Бъркане. - Не.
Редукция. - Да, точно това.
Редуцирахме го. - Трябва да се бърка.
Иначе няма да стане. - Техниката е важна.
И в двете посоки. - Докато изври и се редуцира.
Стара семейна рецепта. - На вашето семейство?
По-скоро на дамата от магазина, от където го купих.
Ясно.
Опитвала си го и преди? - Аз й го доставям.
Боже.
Толкова е спокойно тук.
Само това езеро си спомням от тогава.
Имаше една стара люлка там.
Там ли?
Баща ти ми каза как я е направил. - Не я е правил.
Беше си там, но се счупи.
Тази люлка ли?
Как по дяволите…
Предизвиквам те.
Какво? - Страх те е.
Не ме е страх.
Искаш да се пусна с това нещо?
Джак? Добре ли си?
Забавно ти е, а? Я дай ръка.
Бях в агония. Животът ми бе разбит.
Трябваше да излея някъде болката.
Аз избягах в Италия.
Съпругът ми отказваше да имаме деца.
Докато не стана късно за мен.
Тогава секретарката му забременя.
Затова зарязах всичко и започнах начисто тук.
Само че никога не забравяш напълно.
Не, така е.
Е, г-н Фостър…. - Робърт.
Робърт, поздравления.
Мисля, че ще има добри оферти.
Браво.
Добра структура.
Да, определено става.
Как е водопроводът? - Работи.
Старите тръби са проблем. Южно изложение?
Да, цял ден има слънце при басейна. - Да видим акустиката.
Да го направим. - Кое?
Обожавам го. - А другите?
Обичам да си гласа на разума. Колко места останаха?
Мисля, че три. - Да действаме.
Какъв задник.
Поне продажбата ще стане.
Или размисли? - Не, трябва да я продам.
Защо?
Трябваше да ти кажа.
Аз…
Развеждам се.
Разделени сме от известно време.
Тя взе всичко.
Чувството ми е познато.
Менажирах галерията на родителите й.
Там се запознахме. Бяхме много млади и…
Много ме биваше в работата.
Сега продават галерията. С парите ще я купя.
Не мога да съм като баща ми.
Той е чаровен, лежерен, талантлив…
Не мога да рисувам така, но мога да издигна галерията.
Искаш да се гордее с теб.
Дори не е идвал в галерията.
Мисли, че съм провал.
Наистина? Питал ли си го?
Цялото ми детство е в тази стая.
Исках да ти кажа, но… - Но какво?
Не знах как ще реагираш.
Сякаш си заключил всичките ми спомени.
Мисля, че точно това целях.
Исках да те отдалеча от болката.
Никога не ме допускаш до себе си.
Никога, по дяволите.
Не споделяш с мен. Защо никога не го правиш?
Защо криеш всичко от мен? Махни се!
Спокойно. - Пусни ме!
Не.
Прости ми.
Имаше елегантни китки. Помниш ли?
Не.
Не помня нищо.
Когато се обадиха от болницата след катастрофата,
на телефона беше италианец, който се опита да обясни.
Говореше толкова бързо, че разбрах, че и ти си починал.
Помислих, че съм изгубил и двама ви.
Чувствах мъка, заради Рафаела, но облекчение, че ти си жив.
Изглеждат несъвместими емоции.
Но не са.
Често ли мислиш за нея?
Мисля за нея всеки ден.
Ти не я помниш, а аз не мога да я забравя.
Спрях да се опитвам.
Това странно ли е?
Обичахте да гледате едно предаване по телевизията.
Така ли? - Заради прическата на водещия…
Постоянно ви разсмиваше.
Ти все си правеше така косата с шампоана в банята.
Това много я забавляваше.
Беше ми ядосана, преди да се качим в колата.
Един от малкото ми спомени… Как ми се скара.
Не знам защо.
Татко?
По дяволите, съжалявам. - За какво?
Светлината си отиваше.
Какво имаш предвид?
Бях с теб, долу при езерото.
Ти беше на люлката, а аз рисувах.
Изведнъж чух майка ти да ме вика.
Имаше обаждане. Видяли те да скиташ из града.
Не бях забелязал, че те няма. Бях толкова вглъбен в картината.
Трябваше аз да дойда да те взема.
Но светлината си отиваше.
Трябваше аз да съм в колата.
Толкова съжалявам, Джак.
Изгуби майка си заради мен.
Рут ме напусна. Ще се развеждаме.
Слава богу.
Моля?
Отдавна го очаквам, но какво облекчение.
Очаквал си го? - Какво съм те учил?
Недей и да мислиш за брак, докато не си на 35.
Мъжете не знаем кои сме преди.
На колко бяхте с мама, когато се оженихте?
На 29, но това беше изключение.
Извадихте късмет. Ще платя колкото искате.
Но условието ми е да стане бързо.
Кейти ми каза, че… - Кейт.
Моля?
Казва се Кейт, не Кейти.
Кейт каза, че ви устройва. Всички са доволни.
Мило, много е сдухано тук. Да махнем тази стена, а?
Страшна идея. Ще разкараме и тая мръсотия.
Все едно е мацано от Г-н Сърдитко.
Трябва да знаете, че това което ще кажа
не е заради невежеството ви относно къщата и таланта ми.
Това не ви беше от полза.
Няма нищо “сдухано” в къщата, освен вашето присъствие.
Няма сделка. Вървете си.
Иначе казано, разкарайте се. - Робърт, моля…
Извинете. Разкарайте се, моля.
Груб език.
Добре натъртено.
Майната им.
Какво стана? - Да беше видял тоя задник!
Няма да продам къщата на културно осакатени хора!
Нали това е целта?
А ти се дърпаш заради една стена?
Просто помислих, че… - Какво?
Че един разговор ще промени всичко?
Че ще забравя последните 15 години?
Не, аз…
Не мога да го направя, Джак. Не мога да я продам.
Никога не си имал намерението, нали?
Какво е това? - Продадох къщата в Лондон.
За добри пари.
Достатъчно да покрият твоята част от Италия.
Откупи галерията си.
Защо никога не дойде там?
Рут каза, че не искаш. Че само ще те натоваря.
Къде ще живееш? - Мисля, че Италия.
Ще организирам екскурзии за художници.
Идеята е на Кейт.
Дори си имам и “приложение”.
Имаш само 12 последователи. - Не се подигравай.
Нали знаеш кой е имал само 12 последователи?
Има място за много офиси. Ще изглежда чудесно.
Може да го сложите тук? Ще изглежда така.
Извинете ме за момент.
Рут.
Имам нещо за теб.
Не продаваме вече, колкото и да предлагаш.
Не приемам оферти. - Ще приемеш това.
Трябваше отдавна да подпиша.
Успех с всичко.
Липсва му контраст, Лиз.
Банана може би си мечтае да е по-малко зелен?
Идеята е “Тревога в Джунглата”.
Чудесно вдъхновение.
Вдъхновението е стената ти. - Но мислех, че ти…
Успя да ме очарова.
Извини ме за малко.
Оказа се, че не искам пари.
Искам баща си.
Защо не се обади?
Идвах да те видя.
Беше със съпруга си, изглеждахте щастливи.
Той е баща на детето ми. Длъжна съм да пазя мир.
Добре тогава…
А сега какво?
Ще започнем отначало.
Първо ти. - Сега ли?
Добре, аз съм Джак.
Hаталия, приятно ми е.
Напълно необвързан. - Добри новини.
Напълно безработен. - Ужасни новини, довиждане.
Ти си на ход.
Страхотна майка.
Тя е всичко за мен. - Знам.
Знам.
Цял живот я рисувам, но все не улавям душата й.
Тази става.
Ще я окача на главната стена. - Коя главна стена?
Кейт ще ме води на оглед за галерия утре.
Мисля първата изложба да е на онзи художник, Робърт Фостър.
Познаваш ли го? - Досещам се.
Отдавна не е излагал, но чух, че май работи отново.
И аз дочух същото.
ПРЕВОД: bobbymak