превод: stanislava
Спри! Не! Спри!
СТРАХОВЕТЕ НА РЕЙН
Спри! Той идва!
Почакай!
Той идва! Пусни ме! Не!
Спри! Влошаваш нещата!
Не я завързвай! Спри!
Лекарството я прави като зомби.
Разбира се, тя ще се опита да се откаже от него.
Няма никакъв смисъл. - Ето го списъка ти, Рейн.
Минаха толкова години, и това е най-доброто, което можеш да направиш?
Да. - Ти си доктор.
Като се ядосваш, не помагаш.
Съжалявам. - Вината не е твоя.
Тя каза, че се чувства по-добре.
Това е често срещано при шизофрениците.
Пият си лекарствата чувстват се по-добре,
и после си мислят, че трябва да ги спрат.
Но това не се лекува. - Тя ще порасне.
И после какво? Трябва да я заключвам в стаята
за остатъка от живота и ли? Джон?
Какво? Има ли ...
друг начин? Какво?
Да я приемат в някакво лечебно заведение?
Не! Категорично не!
Нейният психиатър, може да промени лечението
към атипично - антипсихотично,
което може да има някои странични ефекти.
Здравей, скъпа.
Това случва ли се?
Джон, тя е будна.
Здравей, скъпа.
Държиш ли се? - Да.
Имаш ли нужда от нещо?
Рейн?
Не каза ли, че искаш нещо, с което да скицираш?
Почакай.
Може ли молив?
Не можем да ти да дадем. - Просто мек молив за скициране.
Ще ти взема пастели.
Не знам какво да кажа.
Каквото ти дойде на ум.
Нищо?
Прекалено много.
Добре, нека започнем с това, какво помниш?
Помниш ли, какво го е предизвикало?
Не помня.
Качвах се по стълбите, после бях на автобуса.
Но ти не си напускала дома си.
Бях в гората.
Имаше мъж, който ме преследваше.
Рейн, тези епизоди стават все по-зле
всеки път, когато спреш лекарствата.
Ти просто не разбираш.
Разбирам, че лекарствата могат да ме направят
по-стабилна, но
карат ме да се чувствам като зомби.
Не мога да рисувам, ако не чувствам нищо.
Може да експериментираме докато намерим
правилната комбина ... - Експериментирате?
Аз не съм лабораторен плъх.
Да не ги взимаш, не е вариант.
Още една грешна стъпка и щата ще те вкара в лудница.
Не е честно.
Хората виждат и чуват Господ и никой не мисли, че са луди.
Това не е същото.
Защо не?
Всичко наред ли е?
Да, маймунче, всичко е наред.
Откажи се от всички сделки. - Да. Господарю на нищото.
Мамо, какво има? - Беше тежка седмица.
Съжалявам. - Не! Не! Не!
Просто баща ти и аз се справяме с нещата по различен начин.
Чакам с нетърпение да се върнеш в час, Рейн?
Баба и дядо?
Кой друг?
Не проработи.
Ще те оставя ти да им кажеш.
И на всичкото отгоре,
ми изпратиха балони с надпис "Късмет", когато им казах,
че искам да отворя собствен ресторант.
Да, виж как свърши това.
Продадено.
Рейн?
Скъпа. Всичко ще бъде наред.
Спри! Махни се.
Не се тревожи за това, става ли?
Аз ще го поправя.
Всичко е наред маймунче.
Защо не останеш в стаята за гости,
докато оправя всичко.
Става ли?
Всичко е по моя вина.
Не си ме загубил, братко.
Обичаш ягоди и нар? Съгласна ли си с това?
Да, просто сандвич с фъстъчено масло, татко.
Нормално е, просто е изтънчено.
Татко сигурна съм, че е добре. - Използвах магично докосване.
Знам, че си ... - Това ми липсваше.
... ти тръгваш, през вратата и така нататък.
Татко. - Но, искам да знаеш това,
ако имаш нужда да разпуснеш... - Татко.
... и може би да ходиш на училище ... - Татко. Татко.
... може да се почувстваш малко по- ...
Татко, обичам те,
и разбирам, че се тревожиш,
но съм добре. Трябва да ме оставиш да опитам, става ли?
Добре.
Не съм на наркотици или нещо подобно.
Най-хубавото сладко, което съм яла.
Конфитюр е. Направено е от парченца плодове.
Приятен ден, слънчице.
Обичам те, чао. - Чао, обичам те.
Добре. Имаме много да учим,
ако искате да си вземете изпитите.
Добре дошла, Рейн!
Искаш ли да се присъединиш? Заповядай.
Така, искам да видя повече цитати в есетата ви.
Имам предвид, не може просто да кажете, "Хийтклиф е психопат".
Е, добре
може просто да кажете, "Хийтклиф е садистичен задник",
защото е прекарал целия си живот, преследвайки детската си любов,
И напада мъжа, за който се е омъжила.
И няма да споря с вас. Но подкрепете твърденията си.
Да пишем.
Добре? Разбрахте ли?
Виждам ли кимване с глави? Да, моля!
Добре. Добре. Да започваме.
Пиле с гуакамоле. Съжалявам, просто
съм на стриктна диета. Медицински работи ...
Не знам. Просто бях изнервена ...
Звънях ти предния ден.
Харесва ми колието ти. Красиво е.
Това е чоукър.
Нещо против да седна при вас?
О, няма място. Съжалявам.
Не и за всички тези личности.
Това не е ... - Внимавай.
Може да се превърне в "Кери".
Да, няма да повярвате и на половината неща, които съм виждала.
Чух, че се опитала да се самоубие.
Жадна е за внимание.
Хей.
Аз съм Кейлъб. Искаш ли да си избереш карта, която и да е?
Знам, че е клише, но хайде ...
направи го.
Хайде, Рейн,
просто вземи една.
Знаеш ли, това е таро, и е малко
по-сложно. Запомни ли?
Сложи я обратно в колодата.
Наистина трябва да спра да говоря.
Не харесвам магия.
Добре, късметлийка си. Това не е магия.
Това са умения.
Натисни върха на колодата. Дай и малко ...
Виждаш ли, това е забавната част,
просто те разсейвам,
така си прекалено впечатлена, докато я вземам,
и слагам върху твоята, това в твоята.
Какво? Не е ли?
Не, не. Шегувам се. Знам това.
Просто ти давам тази като подарък,
вземи твоята, която е под шишето.
Откъде си? Не съм те виждал наоколо?
Какво е това, 20 въпроса?
Пет, дотук.
Ами, бях болна.
Ти си нов, откъде си?
Тексас, Луизиана, Аризона, Арканзас, Ню Мексико.
Сигурно е гадно, да изоставяш приятели.
Трябва да вървя. Имам много работа за вършене.
Защото ме нямаше. Съжалявам, трябва да вървя.
Добре. Хей, ако някога искаш да поизлезем
и да пием кафе, това би било ...
Не мога да пия кафе, кофеина ме прави ...
Ами, и аз. Така че, знаеш
ако искаш да поизлезем и да си вземем по чаша "не кафе"
Това би било забавно.
Рейн?
Просто исках да те поздравя.
Изглежаш по-добре.
Здравейте, тук съм да взема, на името на Рейн Буро.
Б-У-Р-О.
Да, колкото и да ми се иска
аз не мисля, че сега е времето да
започваш нещо ново като това.
Да, аз просто исках малко по малко да се върна.
Работата ми беше малко забързана.
Мисля, че трябва да съм наоколо.
Благодаря, че мислиш за мен.
Татко, кой е това?
Беше нищо. Беше Фил.
Той организира някои събития този месец,
и искаше да знае дали мога да помогна. Това е.
Няма ли?
Нямам време.
Не, трябва да идеш, не си готвил от цяла вечност.
Готвя за теб през цялото време. Да, мама и аз не се броим.
Сигурна ли си?
Наистина ли? - Да.
Не е нужно да го правя. - Всичко ще е наред.
Рейн?
Скъпа,
баща ти ще свали вратата от пантите ако продължаваш да я заключваш.
Да, знам. Навик, съжалявам.
Чу ли нещо?
И така, как беше първият ден в училище?
Беше чудесно.
Да, всички мислят, че съм изрод.
О, съмнявам се.
Не е ли яко, да си различен в днешно време?
Не и ако наскоро си бил в болницата заради психоза.
Това е като най-важното събитие от годината за тях.
Нелепо е. Всички знаят.
Дори учителите. - Ще мине.
Някой, ще има лоша прическа, или Алекса ще се натиска с нечие гадже.
Ще забравят.
Тя просто не говори с мен вече.
Тя има изцяло нови приятели, които харесват историите
за лудото момиче.
Не се наричай така.
Сякаш съм социална "валута".
Както и да е. Не ми пука. Имам повече време да рисувам.
Мисля, че това е, което искам да уча.
В колежа?
Не мислиш, че ще ме приемат?
Не просто ...
Не знаех, че това искаш.
Мисля, че ще е прекрасно за теб.
Колко време ще отнеме?
Ами, става въпрос за мен.
"Това съм аз, имам прекрасна дъщеря,
която би прекарала часове да ме рисува"
Мога да се чувствам отново като себе си.
Да, права си. Много бръчки.
Кой знае, колко би отнело.
Вземи си пуловер.
90 градуса е навън. Вече се изпекох.
Изглежда добре. - Да, за сауна.
Чао.
Готови ли сте?
И вървете.
Ще вървя с вас.
Не благодаря. Не искаме да прихванем от лудостта ти.
Чакай.
Какво правиш?
Бягаш от час, предполагам? - Спри.
Защо? Това е просто физическо.
Ще се озова в кабинета на сестрата, така или иначе.
Имам предвид, спри да ме следиш.
Добре ли си?
Не, Не съм добре. Най-добрата ми приятелка вече не ми говори.
Защо не? - Не знам.
Трябва да има някаква причина?
Като казах, че не знам имах предвид, че предполагам
просто не искам да говоря за това.
Искаш ли да се махнем оттук? Мога да те заведа у дома или някъде?
Някъде?
Да.
Добре.
Ще караш това, като "Флинтстоун".
Да, съжалявам. В процес на възстановяване е.
От колко време?
Малко.
Не вървеше. Трябваше да поправя карбуратора.
Има нов двигател, нови спирачки и стартер.
Поправих багажника, смених зъбните колела. Минаха 6 месеца.
Но знаеш ли,
свършиха ми парите, преди да стигна до шасито.
Поне върви. - За сега.
Това ли е, което искаш да правиш?
Какво? - Да бъдеш механик?
Не. Механик на коли и квантов механик
не си приличат. По-скоро са като омоними.
Знаеш ли, като вълна срещу две вълни.
Ако това има смисъл.
Това е яко. - О, мамка му! Мамка му!
Добре. Ще трябва да
спра тук. - Какво? Защо?
Чистачките не работят.
Ще спрем тук, за минутка.
Трябва ли да го правиш?
Какво? - Магия. Точно сега.
Казах ти вече не е магия, умения са.
Това са пъзели, ловкост.
Всичко се върти около ловкостта и ума.
Всичко е илюзия.
Махни се докато можеш.
Моля те, моля те, спри!
Добре ли си?
Трепериш и лицето ти е зачервено,
дишаш тежко.
От какво се страхуваш?
Нищо. Ти просто говориш толкова бързо.
Предполагам, че така действам на хората понякога.
Просто не харесвам дребните разговори.
Като времето.
Което би било иронично. Ако беше заради времето?
Знаеш, като, Рейн (дъжд) да се страхува от дъжда.
Бягай сега, Рейн.
Аз просто искам да се прибера.
Тук? - Да.
Всичко е наред.
Не трябваше да ми отваряш вратата.
Трябваше. Вратата не се отваря отвътре.
Съжалявам, че ти пропилях деня. - Не си ми пропилял деня.
Не трябва да ми пазиш чувствата.
Това беше всъщност, един от най-хубавите ми дни.
Не съм имала такъв от доста време.
Не сме правили нищо.
Да.
Приятна вечер. - На теб също.
Виж, има нещо, което искам да ти кажа.
Не откачай.
Аз съм, болна.
Не е рак, в главата ми е.
Това ще се проточи дълго моите хора работят.
Ще поемат чистенето.
Ще бъда вкъщи, възможно най-скоро. Обещавам. Телефонът ми е у мен.
Добре.
Къде е телефонът ти? У теб ли е?
Да, у мен е. - Добре.
Буквално, току-що ти казах да не заключваш вратата.
Рейн, няма да ти казвам отново.
Къде беше? - Бях в библиотеката, учех и ...
Как се казва? - Кой?
Знаеш, че баща ти и аз бяхме другарчета по учене.
Това е отвратително. Името му е Кейлъб.
Хубаво име. Трябва да се обадя на баба и дядо.
Трябва да помогнеш на баща си, с подготовката.
Помощ!
Не е истинско, не е истинско.
- Рейн?
Чу ли това? - Кое?
Имаше момиче. Съседско момиче.
Малко момиченце. - Къде?
Викаше за помощ. Чу ли?
Аз не чух нищо. Къде я видя?
Точно там, на прозореца.
Рейн, няма никой тук вън. - Не, тя беше там, кълна се.
Стоеше там, и изведнъж тя я сграбчи.
Кой? Г-жа Макконъл? Не. Не знам! Не видях!
Рейн, вземи си списъка.
Възможно ли е? Не. Тя дори няма деца.
Да, знам, знам това имам предвид, татко.
Това е нелепо.
Скъпи. - Добре.
Защо не се опиташ да поспиш и утре ще поговорим за това,
ще проверим, става ли?
Да загася ли? - Не.
Мамо. - Да, скъпа?
Може ли да останеш с мен? - Разбира се, малкото ми момиче.
Колебаеш ли се? - Не.
Сигурна ли си? - Татко.
Добро утро. - Добро утро.
Не очаквах гости.
Да. Може ли да поговорим за секунда? - Да, разбира се. Влезте.
Съжалявам за бъркотията. Все още почиствам.
Трябва да видиш моето място. - Виждала съм двора ти.
Как мога да ви помогна? - Добре, това може да прозвучи странно,
но Рейн чува някакви звуци и решихме да дойдем
да проверим дали всичко е наред?
Какви звуци? - Малко момиченце.
Малко момиченце?
Съседите отсреща имат дете. Сигурно тях си чула.
Тя лъже! - Рейн!
Има малко момиченце на тавана ти. Видях я.
На тавана? Имам таван, но няма никой там.
Ще се радвам да те заведа. - Не. Всичко е наред.
Благодаря за предложението. - Да. Искам.
Добре. Така не изглеждам добре.
Голяма колекция. - Да.
Не съм била тук откакто баба почина.
Тя е правила всичко собственоръчно.
Техните дрехи бяха много по-хубави от нашите.
Да, връщат се спомени.
Не се притеснявай.
Господи.
Хей. - Да?
Ще се махнем от тук.
Добре ли си, Рейн?
Благодаря, че и угоди.
Няма проблем.
Да ми угоди? Татко? Какво? Мислиш ли, че това е шега?
Не, не мисля. - Тя лъже. Видя ли алманаха?
Има един от 2018. И какво, Рейн?
Тя каза, че не се качвала горе. - На кого му пука дали се качвала
на собствения си таван? - Никога не ми вярваш.
Слушаш някой, който дори не харесваш. - Почакай! Разбрах! Тя е луда, нали?
Но звучи много по-логично от теб сега. - Може ли просто да ми дадеш
една причина за съмнение? - Да ти дам причина? Чуваш ли се?
Не можеш. Луда съм. Нали? - Не, Рейн! Моля те, чуй ме!
- Чувам неща, виждам неща ... Спри! Просто спри за секунда!
Всичко е наред там. Кога ще го проумееш?
Какво ако аз бях там?
Господи.
Няма никой там! Няма никой там!
Всичко е в ума ти.
Умът ти си играе с теб.
Моля те стой далеч от тази къща, става ли?
Ако подаде още една жалба щата ще те изпрати в болница.
Ще ми обещаеш ли?
Ела тук.
Как се чувстваш откакто си у дома?
По-добре, отколкото да съм завързана и да експериментират с мен.
Не мога да спя дори и като си взимам хапчетата, които изобщо не са ми нужни.
Говорили сме за това, Рейн. - Не помага.
Искам да се чувствам като себе си.
Разбираш, че ако се откажеш от хапчетата може да се озовеш в лудницата,
където ще те принуждават да ги пиеш.
Писна ми.
Случват се неща и никой не ми вярва. Питам се, дали не е само в главата ми
дори и да знам, че е истинско,
Има ли нещо конкретно, за което не си сигурна?
Мислиш ме за глупава ли? - Мислиш ли, че го мисля?
Знам, че ти казват неща. - Кои "те"?
Казали са ти за малкото момиченце. - Какво момиче?
Съседката държи малко момиче на тавана си.
Рейн, това не е като другите ти халюцинации.
Това е сериозно обвинение,
такова, което може да има сериозни последствия за някой от вас.
Чух я да вика. - Отговори ли на въпросите от списъка?
Някой друг видя ли? - Не. Не, тя я държи скрита.
Защо би го направила? - Не знам. Мисля, че я е отвлякла,
и я държи окована, и тя вика за помощ. - Мислиш ли, че е възможно
да виждаш своите страхове, че си затворена и ограничена?
Виждаш своите страхове, че си затворена и ограничена?
Помогнете ми! Помогнете ми! Измъкнете ме оттук!
Помогнете ми! Помогнете ми!
Да. - Какво?
Да. Мисля, че е възможно.
Съжалявам скъпа, добре ли си? - Да. Просто порязване.
Притеснявах се. Правя и вечеря. Да я ободря.
Това е чудесно. Какво е това?
Това е ранчо. Айоли с мътеница.
Виждам и печен на тиган хляб с квас с пюре от домати и билки и смес от сирена.
Татко, тя идва. Отвлечи и вниманието.
Добре. - Какво става?
Нищо, мамо. Не влизай.
Добре, добре.
Странни времена.
Всички ще се слеем с изкуствен интелект.
Не аз, "ние". Просто те, аз ще съм добре. - Как така?
Не ползвам социални мрежи. Нямам телефон. - Нямаш телефон?
Не, иначе щях да ти искам номера. Но нямам.
Не забравяйте да гласувате за мен.
Ще гласувам. - Благодаря.
Чудесно хлапе. - Откъде научаваш за всички тези неща?
В интернет можеш да намериш всичко, ако знаеш какво търсиш.
Всъщност е много лицемерно от моя страна.
Разбрах. - Идиот!
Какво? - Загубенякът ме побърква!
Махай се!
Глупачка! Защо просто не умря! Изрод!
Как се чувстваш? - Може ли да излезем?
Рейн?
Какво правиш? - Ще ме отведат.
Кой? - Полицаите. Съседката ми ме е издала.
Мисля, че просто патрулират. - Не ми вярваш?
Не. Не знам. Предполагам. Но защо би го направила?
Иска да се отърве от мен, съседката.
Отвлякла е малко момиченце, държи го на тавана.
Каза ли на полицаите? - Не мога.
Защо? - Те са на нейна страна.
Това е ненормално. - Да. Знам, знам.
Добре, значи ми казваш, че твоята съседка
е отвлякла момиче и го държи оковано на тавана и е извикала полицията заради теб?
Разбираш ли как звучи това? - Да.
Знам. Добре. - Гледал ли си новините?
Виж Дамър. Никой не предполагаше. Имал е съседи. Но хората са полудели!
Добре. - Просто искам да ми вярваш.
Вярвам ти. Добре. Ако това е вярно, ти трябва ....
Вярно е. Разбери. Просто ми трябва доказателство.
Добре тогава. Може би мога да помогна.
Да се срещнем тук, след училище? Ще го разгадаем.
Да. Майка ми е тук. Трябва да вървя. - Добре, до утре.
Здравей, Рейн. Др. Панглос е. Проверявам дали ще успееш
за часа си днес.
Къде отиваш? - Мислех, че си тръгна.
Така е. Трябваше да заредя. Съжалявам. Качвай се.
О, боже. Съжалявам, мисля, че го счупих.
Не, всъщност това е за теб. Направих ти нещо.
Какво е? - Отвори го.
Магия ли е? - Не. Ти не харесваш магия.
Това е неврон.
Наистина ли? - Да.
Малко е задръстеняшко, но ... Не знам, предполагам, че харесвам ума ти.
Харесва ми. Благодаря!
Това е къщата.
Хубава е. - Наследила я е.
Добре. Как ще го направим?
Ще почакаме, ще огледаме, ще разберем графика и.
Работи от понеделник до петък от 7:00 до 16:00 часа.
Вечер преподава в университета от 19:00 до 23:00 часа.
Това ще е нашето време.
Какво? Да не си помисли, че ще чакам някой друг да оправи това?
Няма да влизам с взлом в чужд дом! - Трябва да знам.
Хайде, хайде, хайде. Да се върнем в сряда, когато е на работа?
Кой знае какво може да се случи до сряда. Това е ново, преди беше отворено.
Нека си тръгваме тогава. - Трябва ни отвертка или нещо такова.
Хей, виж! - И?
Може би все пак има дете.
Намерих!
Какво по дяволите, Рейн? - Какво?
Каза, че работи от понеделник до петък.
Може би щеше да е добре да споменеш, че е в нашето училище.
Не е добре.
Това е наистина лошо.
Стените не кървят, стените не кървят,
стените не кървят!
Мамо? Съжалявам.
Изплаши ме. - Без да искам.
Исках да видя, какво виждаш ти.
Внимавай какво си пожелаваш.
И така, кога ще се запозная с Кейлъб?
Вероятно никога.
Защо? - Лъжа.
Не беше лъжа. - Не съм казала, че е.
Да, добре. Знам какво си мислиш.
Какво?
Искаш да знаеш дали е истински.
Наистина не знам дали е, или не е.
Не ме интересува. Харесва ми да съм с него, дори и да е илюзия.
Не е здравословно за теб. - Откъде знаеш, мамо?
Не знаеш какво е да няма с кого да поговориш.
Най-накрая си имам компания.
И не ме наранява, или някой друг.
Не разбирам какъв е проблемът?
Просто ...
Може да предизвика нещо.
Винаги ме караш да говоря.
Това не е същото.
Защо? Защото аз съм реална?
Съжалявам. Не трябваше да го казвам.
Искам да се подобря. Наистина.
Понякога се притеснявам, да не загубя всичко.
Знам, скъпа.
Нека пропуснем часовете и да се върнем в къщата и.
Шегуваш се нали? - Не.
Рейн, няма да влизам с взлом в дома на учителката ми.
Ами, ти вече го направи. - Няма да го направя пак.
Не може ли просто да се помотаем, да правим нещо нормално?
Хайде да се върнем в училище.
Имам идея. Този път не включва нищо нелегално.
Търсих онлайн две седмици, няма да я намериш.
Наистина не разбираш уменията ми.
На колко години мислиш, че е? - Три или четири.
Има толкова много.
Светът е пълен с чудовища.
Добре, ние ще трябва
да започнем с Флорида. - Добре.
И да продължим оттам.
Не. Мръдни надолу.
Не може да търсиш по пол. Това е просто ...
Добре. Опитай Джорджия, или нещо такова.
Някоя да ти изглежда позната? - Тази.
Тази? - Да.
Не, това не е тя.
Някоя от тези? - Не.
Знаеш ли, това малко прилича ... Добре, не. Не е.
Добре. Върни се. Пробвай Южна Каролина.
Продължавай.
Не.
Върни се. Пробвай Алабама.
Казвам ти, имаше къдрава коса.
Пробвай Северна Каролина.
Чакай, чакай. Върни се.
О, Боже.
О, Боже. Това е. Това е малкото момиченце.
Сигурна ли си? - Да, сигурна съм.
Малия Робинсън. Липсва в Пендър Каунти,
от февруари.
Мислят, че е отвлечена от дома си.
О, Боже. Това е.
О, Боже! Трябва да се обадим на родителите.
И какво ще има кажем?
Ами, ще има кажем, че сме я намерили.
Сигурна ли си, че това е добра идея?
Откачам. Имам нужда от малко вода. Сега ще се върна.
Намери контакти. Аз сега ще се върна.
Защо си го изкарваш на мен? Не аз си тръгнах.
Ало?
Боже. - Всичко наред ли е?
Родители ми, те дори не си говорят.
Няма как да платя за колежа.
И това не е честно.
Не искам да остана тук. Не е честно.
Мисля, че не мога да дишам.
Чакай, мога да помогна.
Може да си вземем ... - Спри!
Махни се от мен.
Мисля, че има паник атака.
Просто защото си шизофреничка
не означава, че и останалите сме като теб.
Не ме притеснява, знаеш ли?
Искаше ми се да беше казала.
Диагностицираха ме с толкова много неща.
Не знам на какво да вярвам вече.
Ако не искаш да сме приятели след това, ще те разбера.
Искаш ли да вземем нещо за хапване?
Не искам да бъде безчувствена,
но какво е всъщност?
Какво имаш предвид?
Виждаш ли неща?
Чуваш ли неща?
Не знам.
Искам да знам всичко.
Добре, това е достатъчно.
Съжалявам. Бях груб.
Не, всичко е наред.
Първо - нямам раздвоение на личността.
Много хора така си мислят, но е съвсем различно.
Добре. Значи е само, Рейн.
Не точно. Има много гласове,
които казват ужасни неща, които не можеш да си представиш.
Или поне аз.
За да съм честна, страшничко е
да не знам дали мога да вярвам на това, което виждам и чувам.
Много хора, нямат халюцинации, просто чуват неща.
Но аз имам и двете.
Съжалявам. Знам, че е малко странно. - Не. Това си ти.
Аз съм различен, ти си различна. Не трябва да се извиняваме за това.
Аз не съм виждал някой да се извинява, че има диабет или туберкулоза.
Виж, Рейн ...
няма проблем, ако момичето не е истинско.
Ще се видим после. - Да. Чао.
Хей, закъсня. - Само 19:00 часа е.
Прави ли нещо днес?
Мамо ако аз мога да излизам, и ти можеш.
Гордея се с теб.
Ей, маймунке. Имам изненада за теб.
Какво мислиш? - Да, изглежда добре.
Помниш ли този ден? - Да. С мама изглеждахте щастливи.
Мисля, че ще поостана в другата стая.
Добре.
Мамо!
Направи нещо!
Помогни ми!
Мамо?
Мамо, какво правиш тук? Какво не е наред?
Аз ли направих нещо?
Съжалявам. Съжалявам. Оплесках всичко.
Не, скъпа.
Не, не си ти.
Ще се опитам да съм по-добре. Обещавам.
Съжалявам.
Точно като да вземеш бонбон от дете. Нали, г-жо Конуел?
Никой не реагира. Той не е истински.
Рейн?
Идиотка! Ти си глупачка!
Глупачка, глупачка, глупачка.
Рейн, Рейн?
Рейн, той не е истински.
Какво си мислеше?
Ти си глупачка!
Не забравяйте да предадете листите си, ако не сте го направили още.
Както и е да е.
Рейн?
Какво правиш тук?
Игнорираш ме? - Да.
Да. Не очаквах да си признаеш.
Ето признах си. Игнорирах те, понеже не си истински.
Истински съм. Не, ти си в затвор. Ти си призма.
Какво?
Добре. Това възможно ли е? Отговорът е не.
Няма такива като теб в истинския свят. - Има. Какво те кара да мислиш така?
Прекалено перфектен си. - Какво? Добре. Става за начало.
Ти си перфектно - неперфектен.
Наистина не искам да продължавам да говоря за това.
Много лошо, защото сега няма да ходя никъде.
И без това е трудно да си намериш приятели.
Спри. Трябва да си вървиш без значение дали си истински или не.
Не, истински съм. И ти си малко различна.
Не ми пука. Имам предвид, пука ми ... Харесвам те.
Какво беше това? - Какво? Чу ли я?
Чух нещо. - Беше Малия!
Може да е била котка. - Не беше котка.
Трябва да се обадим в полицията.
Не, не мога. - Защо?
Сам го каза, може да е била котка. Ако греша, ще ме затворят.
Добре. Какво искаш да направим?
Добре сме. Оттук. Хайде.
Мисля, че можем да минем през гаража.
Какво става?
Достатъчно, Джон! Дани, какво става?
Едно е тя да има проблеми, но да влиза в дома ми с взлом,
и да прави предположения, които могат да повлияят на кариерата ми.
Чакай? Какво?
Работих усърдно за пенсионирането си. Не мога да си позволя да се излагам сега.
Какво искаш да направя? - Знаеш какво трябва да направиш?
Не. Наистина не знам. - Трябва да я заведеш в болница.
Искаш да затворя детето си, и да забравя за нея?
Виж, знам, че ти е трудно, но ако не я заведеш, ще повдигна обвинения.
Извини ме, чакай за секунда.
Дани, сериозно? - Не. Приключих. Приключих.
Чакай, Дани! - Приключих!
Дани, просто. - Не мога.
Моля те, просто ...
Казах ти да не ходиш там! Какво си мислеше?
Джон. - Има гигантска къща за кукли в гаража си.
Да. Има 100 кукли на тавана си. Тя е странна. На кого му пука?
Това всичко е част от нейния план. Тя ще я държи там.
Чуваш ли се? - Това иска тя!
Иска да си мислите, че съм луда, за да ме отпратите.
Влязла си в чужд дом, Рейн. - Не съм влизала.
Кейлъб счупи прозореца. - Това отново.
Не, тя каза, че е видяла само теб. - Може просто да не го е видяла,
но той беше там! Чу я да крещи! Кейлъб, не съществува. Разбра ли?
Сериозно ли, трябва да спреш. - Да спра? Да спра какво?
Ако не бях болна дори нямаше да кажеш .... - Ти си болна!
Но аз не съм моята болест! - Да, такава си! Всички сме!
Отиваш в Уестбрук. - Не смей да го казваш! - Какво? Не!
Дойде ми до гуша. И двамата сте извън контрол.
Взимаш ли си лекарствата? - Да.
Взимаш ли ги?
Няма значение какво ще кажа, така или иначе
ти не ми вярваш. - Ела тук. Ела тук.
Спри. Пусни ме! - Ела тук!
Махни си шибаните ръце от мен.
Вземи си хапчетата. - Вече ги взех.
Вземи още една доза. - Не! Татко, спри!
Какво пра ... Спри! - Вземи ги!
Това ли искаш, татко? - Да ги взема всички,
да се махна завинаги? - Какво правиш? - Добре.
О, Боже. Съжалявам.
Не го казвай. Никога не го казвай!
Не знам какво друго трябва да направя.
Съжалявам.
Съжалявам, не оправя нещата.
Какво ще правим? - Появи се, след като показно изчезна.
Какво? Ти избяга, аз избягах ...
Тя се обади на ченгетата. Ще подаде жалба, да ме отведат.
Какво? Къде?
Трябва да се връщам в час. - Какво?
Ако си тръгнеш, какво ще се случи с Малия?
Имаш предвид със съседската котка?
Какъв е планът?
Качваме се по стълбата и чупим прозореца.
Докато си е вкъщи? От това няма да излезе нищо добро.
Ще извика ченгетата, ще ни арестуват.
Трябва да направим нещо, преди да я убие. Какво те кара да си мислиш, че ще я убие?
Тя знае, че аз знам. Ще я убие, и всичко това ще е по моя вина,
и аз ще съм тази, която просто е седяла, и не е направила нищо, за да я спаси.
Рейн! - Не мога.
Трябва да съгласуваме план. Паниката няма да помогне.
Нека ти взема малко вода, става ли?
Грешното.
Взимаш всичко това? - Не точно.
Постоянно ми ги сменят, да видят кое е най-ефективно.
Никое не ми помага да спя.
Проучвания открили връзка между безсънието и интелекта.
Това е. Просто съм гений.
Как може да играеш на карти сега?
Помага ми, когато съм нервен. Ето пробвай отново, избери една.
Не. Ти избери една.
Да? Какво ще правиш с тези? - Просто избери карта.
Рейн? - Да, мамо?
Здравей.
Съжалявам. Кой е това?
Ами, това е Кейлъб. Кейлъб, това е майка ми.
Чакай, ти го виждаш? - Разбира се, че го виждам.
Бях нервна, че ... Няма значение.
Нека не провалям срещата ви. - Не е среща, мамо.
Ние сме само приятели.
Не мисля, че трябва да чакаме. Нека е сряда, след ...
Знаеш ли, всъщност трябва да тръгвам.
Ще се видим утре, нали? - Добре. Да.
Провалих ли срещата?
Добре. Добре. Хора закъсняхте.
Влизайте. Седнете.
Да започваме.
Казах ти. Рейн. Не е истински.
Казах ти. Не е истински.
Загубенячка. Рейн. Самоубий се.
Рейн?
Не, не. Рейн? Рейн, добре ли си?
Рейн, може ли да поговорим?
Просто умри. Никой не те харесва.
Ти си изрод. Трябва да се самоубиеш.
Рейн?
Мисля, че трябва да идеш до сестрата.
Ти си луда.
Здравейте. Свързахте се с резиденцията на Буро.
Здравейте, трябва да говоря с др. Панглос. Тя е в болницата, г-це Буро.
Искате ли да и се обадя? - Не. Трябва да я видя, сега.
Съжалявам. Не е тук.
Др. Панглос?
Рейн!
Спаси ме! Рейн. Рейн.
Рейн (дъжд), Рейн (дъжд), махни се, ела друг ден.
Ти си луда.
Ела на себе си.
Откачаш.
Тя не е истинска.
Тя ще умре, теб ще те заключа,
където принадлежиш. Те ще са по-добре без теб.
Ела на себе си.
Спри! Спри!
Спри!
Рейн, мила?
Рейн.
Рейн, скъпа?
Видях мъж с жълти очи. Иска да ме вземе, като трофей.
Плаче. Плаче. Тя плаче.
Изплачи ми река и гледай как се давя.
Без звук, всичко е толкова шумно. - Не, не, скъпа!
Остави го! Остави го!
Добре. Добре. Добре си.
В безопасност си.
В безопасност си. В безопасност си.
Скъпа, в безопасност си.
Чакай, Малия, Малия! - Не. Не, Рейн, Рейн!
Не, няма да ти позволя. - Няма да ми позволиш какво, мамо?
Всичко е по твоя вина. Нямаше да се разправям с нищо от това
ако не ме беше родила болна. Мразя те.
Рейн, моля те!
Моля те, ако идеш там ще те вземат от нас.
Не ми пука. Ако бях аз? Няма просто да седя и да чакам.
Не. Не. Рейн!
Рейн? Отвори вратата. - Мама преувеличава
и го разбирам. - Трябва да поговорим.
Махни се от прозореца, моля. - Няма да скоча, татко!
Скъпа, слушай татко. - Всичко провали.
Няма никой там. - Да. Има. Тя е там.
Майка ти ... Тя не е тук.
Тя почина преди три години. - Не. Това не е вярно.
Истина е. Съжалявам. - Защо ми го причиняваш.
Не ти причинявам нищо. Трябва да знаеш истината.
Ами вечерята? Тя беше там. Всички бяхме там.
Някой друг реагира ли? Да, татко. Ти.
Ти реагира. Защото се опитвах ...
Татко, тя идва. Отвлечи и вниманието. - Да. Да. - Какво става.
Нищо, мамо.
Аз просто се опитвах.
През цялото време.
Мама идва.
Не знаех какво да правя ...
Да. Да.
... когато започна да я виждаш отново.
Няма нищо за гледане. Нищо, мамо. Не влизай.
Брегът е чист.
Опитах се да ти припомня, че тя е мъртва,
но беше много, много трудно да те видя отново да го преживееш,
отново и отново.
Да, мамо?
Но скоро реалността ти с нея беше прекалено хубава.
Беше много по - щастлива, отколкото моята без нея.
И аз бях много уплашен.
Ужасявах се, че ти ....
че ти би искала да идеш при нея.
Как да знам, че не ме лъжеш?
Рейн? Как да знам, че не ме лъжеш,
и просто си играеш с ума ми? Защо бих го направил?
Защо ме излъга? Опитваш се да влезеш в главата ми.
Спри да се ебаваш с ума ми! Просто спри! Спри!
Какво правиш? - Звъня на 911.
Не. Спри! Рейн! Рейн! Върни се!
Рейн!
Малия вече е мъртва.
Не я слушай.
Тя лъже. Вината е твоя.
Тя лъже. Направи нещо.
Тя лъже.
Помогни ми.
Мамка му.
Малия?
Помощ!
Помогни и. Все още можеш да я видиш.
Малия?
Всичко е наред. Тук съм да помогна.
Спаси ме.
Спри!
Не, не, не си истинска, трябва да спася Малия!
Няма Малия! Винаги съм била аз.
Самоубий се.
Не, не, не, не. Истинска е.
Ти ми го ... - Не, не.
... причини.
Погледни ме.
Не можеш да ме оставиш.
Не искам.
Съжалявам. Не искам да си тръгваш.
Не е нужно.
Не искам да съм луда, мамо.
Помогни ми! - Малия?
Тя е измислица, Рейн!
Не, не е, мамо!
Ти си.
Здравейте. - Ето поръчката ви.
Благодаря.
Запазете рестото. Доскоро.
Прекалено късно е. Мъртва е.
Прекалено късно е. Прекалено късно е.
Ти я уби. Прекалено късно е.
Закъсня. Спаси Малия!
Не е прекалено късно.
Не го прави. Върни се.
Продължавай.
Не. Спри! Спри!
Малия, тук ли си?
Малия. Малия, здравей. Ще те измъкна, чу ли?
Добре.
Ехо? Има ли някой долу?
Ехо?
О, Боже, Рейн. Изплаши ме.
О, Боже.
Нека ти помогна.
Не и вярвай.
Ето.
Рейн, хвани ръката ми. Точно така.
Не искам нищо да те нарани.
Не можеш да й вярваш. Можеш да й вярваш.
Всичко е наред. Просто ще умреш.
Не е истинска, Рейн.
Няма никой там, Рейн. - Тя лъже.
Няма малко момиченце там.
Спаси поне едната. Спаси Малия.
Малия, Малия ела тук. Ела тук, ела тук, ела тук.
Чакай, не го прави. Няма я.
Не е истинска, Рейн. Ти я създаде в главата си.
Ще умреш.
Не го прави.
Слушай ме. Лъжкиня.
Лъжкиня е, Рейн! Остави това.
Нещо не е наред с теб, Рейн.
Ти си лудата. Ти си луда.
Нека ти помогна.
Хайде. Хайде.
Хайде. Нека ти помогна.
Баща ти знае ли, че си тук?
Не мисля. Не.
Не е нужно да му казвам. Може да си остане между нас си.
Защо би го направила? - Защото знам какво става
когато вкарат хората в лудница, не искам да ти се случи.
Вече мина през достатъчно изпитания.
Не знам на какво да вярвам.
Видя, че не е истинска. Няма малко момиченце.
Може просто да си идеш у дома и това ще си остане между нас.
Добре? - Рейн?
Кейлъб, не идвай!
На кого говориш, Рейн? Няма никой там.
Това е в ума ти.
Това е ...
Върви Рейн, махни се оттук. - Направи избор, Рейн!
Плод на въображението ти, или истината.
Не, не! Не!
Мислиш, че щях да те оставя да ти се размине ли?
Че ще те оставя да си тръгнеш?
Не исках никой да умира, но ти не можа да оставиш нещата така.
Махай се Рейн!
Рейн.
Хей. Аз съм.
В безопасност си.
Добре ли си? - Татко
Тя е истинска. Хайде.
Трябва да се върна вътре, Кейлъб е .... - Не, не, не, не, не.
Държа те.
Съжалявам.
Трябва да се върна вътре.
Кейлъб ... - Не, не, не, не, не.
Не е истински, Рейн. Не е истински.
Здравей.
Добре ли си?
Той е истински. - Провери къщата на съседката.
Хей, имаме още някой тук.
Обичам те.
Гордея се с теб, маймунче.
Хей, всичко ще е наред. - Ще се грижат добре за теб.
Ще те върнем при мама и татко. Става ли?
Ти си толкова смело момиче.
Здравей.
Когато каза, че това не е среща, какво ...
Какво имаше предвид?
Имах чувството, че е среща.
Така ли? Да.
Е, нямам толкова опит с тези неща, но ...
Имаш предвид срещи? - Да.
Може би ще имам още от тях, когато изляза.
Може да го уредим.
Би ми харесало.
За пръв път усещам, че лекарствата действат.
Мога да видя разликата между истина и илюзия.
Чуваш ли гласове? - Да. Още са тук, но не са като ...
Но да.
Ами мама? Виждаш ли я?
Не.
Липсва ми.
Татко? Да?
Мисля, че ще си ида обратно в стаята. - Добре.
Звучи като план.
Тук съм, миличка.
Обичам те много! - И аз те обичам!