ОСТРОВЪТ НА ДЕЛФИНА
Превод от Snow Queen Yavka.net
Анабел! Кафезът с раци е над вода!
Заемам се, дядо!
Гърбът ти? - Добре съм.
Колко време имаме? - Още около пет часа.
Още ли дължиш пари за лодката на господин Дуд?
Всички дължат пари на Дуд. - Задръж!
Той може да чака. - Няма да е щастлив.
От опит знам, че богатите обикновено не са щастливи.
Това е проклятието на буржоазната класа.
Продължаваш да ми го казваш.
Знаеш ли какво съм чула, че прави хората щастливи?
Специален приятел от женски пол. - Ана.
Знаеш ли какво? Имал съм достатъчно специални жени в живота си.
Баба ти, мир на душата й, беше много специална.
Такава беше и бившата. Сега живее в старата ми къща с нейния специален.
За да бъдеш щастлив...
Моля те, спри.
Първо ти е нужно другарче, за да почисти кафеза за раци.
Мисля, че това е работа на Капитана, докато другарчето разпуска на слънце.
Това ще е бунт на кораба! - Не и ако спреш да пееш.
Хайде, обратно на работа.
Имаме за цяло пиршество. Тръгваме си. - Ана?
Анабел?
Добро утро Мици!
Доведи я Мици!
Днес Мици е в добро настроение. Защото и денят е чудесен.
Знаеш ли какво? Всеки ден е чудесен,
щом с мен с моите две момичета. Нали така, Мици?
Хайде.
Артър ще хванеш ли въжето? - Разбира се, Джон. Няма проблем.
Как върви риболовът?
Още нищо не съм уловил.
Около зеленият стълб е добре.
Добре.
Как си днес, приятелче? - Щастлив.
Уил, този е тежък. - Да, сър.
Как си Грейс?
Добре съм. Ти? - Много добре.
Чудесно.
Тази сутрин закъсняхте.
Добър ли е уловът? - Много добър, Грейс.
Ще ти го покажа. - Много е добър.
Благодаря, приятелче. Благодаря за помощта.
Какво ще кажеш за...
Този приятел? - Добър е.
Остави рибата на мира!
Ела и занеси тези раци в ресторанта. - Да, лельо.
Свърших книгата, която ми заехте господин Колъридж.
Страхотно, Уил! Когато ти се прииска книга, имам още много.
Страхотно. - Не ти ли казах да тръгваш?
Благодаря. Побързай.
Джона, недей. Ще изпратя Уил да ти помогне.
Грейс, не съм толкова стар. Мога да си нося рибата.
Добре. Счупи си тогава глупавия гръб. Все едно ми е.
Хайде, Анабел. - Добре.
Чао, Анабел. - Чао, госпожо Джонсън.
Хайде, момиче.
Добр'утро! - Добро утро!
Добро утро. Добро утро! Как я карате?
Здрасти господин Рагсдейл.
Здравей "птиче - момиче". - Здрасти "птичи приятелю".
Здравей. - Здравей.
Здравей.
Здрасти господин Дженкс. Някоя нова шега за днес?
Да помисля... Къде държи парите си рибата?
В "Речната банка"?
О, човече.
Добре.
Защо се изчервява рибата? - Защото вижда дупето на океана.
Всичките ги знаеш, момиче!
Добре.
Знаеш ли какво? Нужен ми е още лед. - Добре.
Ще се видим след минутка.
Здрасти, Мици.
Благодаря. - Знаеш ли някоя делфинска шега?
Това е, защото те нямат такива.
Анабел!
Какво се получава, ако минеш през стая с плъзнали из нея раци?
Какво? - Рачешки пържоли.
Мили Боже!
Боже!
Нарочно го направи!
Мици е безпогрешен съдник и на хумора, и на характера.
Вярно е.
Хайде, момиче. - Чао, Мици.
Как си с домашните?
Предаде ли есето за Александър Велики?
Да. Учителят каза, че е доста дълго. - Не.
Историята ни учи на това, кои сме били и накъде вървим.
Тя ни определя и просвещава.
Защо имаш толкова много домашни по история?
Може би, защото ми помагаш да ги пиша.
Има ли още нещо, за което да помогна? - Математиката.
Там ще се справяш сама.
Джона?
Джеймс, стари приятелю.
Имам най-добрите и пресени крабове в целия остров.
Сериозно.
Между нас казано, ще е криминално престъпление,
ако по-малко обучен готвач беше минал преди теб и лишеше гостите на хотела
от тези осмокраки деликатеси.
Осем паунда. - Джеймс, шокиран съм. Шокиран.
След толкова години познанство, взимаш залъка от устата на внучката ми.
Човек, който смятах за приятел, едва ли не за брат.
Добре малки пирати.
Девет паунда. - Десет и ще добавя този пресен рапан.
Споразумяхме се.
Добре, ето. - Благодаря.
Как са нещата в Центъра?
Добре са.
Бизнесът западна след урагана.
Синът ми го нарече "непечеливш", имайки пред вид това.
Момчето ти обичаше това място. - Да, така е.
Анабел, време е за училище. - Добре.
Обикновено не избирам сини.
Искам да взема още едно. - Добре.
Ще взема и тези обеци с клипс. Наистина съм пристрастена към.
Може да разгледате това и... Още няколко гривни.
Извинете, сър. Изпуснахте си портфейла.
Това е моят портфейл. Всичките ми пари са в него.
Всичко е тук.
Какво приятно островитянско момче, скъпи. Дай му награда.
Това е невероятно. Харесва ми и това сребро.
Ще взема другата гривна...
Съжалявам, сър, но не мога да взема парите.
Приятно прекарване на острова. - Благодаря, хлапе.
100 долара. - Извинете?
Казах...
100 долара.
100 долара. За какво?
Ако искате да ви заведа на риболов, това струва 100 долара на час.
Доставям макари и блесни, но вие си носите всички такъми.
На лодката не се пуши и пие.
Нито пия, нито пуша. Не ходя и на риболов.
Какво тогава правите на лодката ми? - Търся Джона Колъридж.
Какво съвпадение! Аз търся някой, който незаконно е на лодката ми,
закотвена на частен пристан.
Името ми е Дезире Рол. Работя за отдела за социални услуги на Фрипорт.
Изпратиха ме да разбера тук ли живеят Джона Колъридж
и внучката му. - Извинете!
Какво стана с Нол? - Господин Луис се пенсионира.
Идвам от Насау и поемам случаите му. - Много лошо.
Харесвах Нол. Не можеше да лови с въдица, но беше добра компания.
Предполагам, че вие сте Джона Колъридж?
Можете да предполагате каквото ви харесва.
Лично аз се опитвам да избягвам заключения преди разследването,
но вие правете, каквото желаете. - На умник ли се правите?
Да. - Сър, нямам време за игричките ви.
Джона Колъридж ли сте или не? - Аз съм.
Защо тогава не го казахте? - Защото не харесвам хора, душещи
около дома ми, преди да имат учтиво поискана покана за това.
Тук съм, за да оценя условията за живот на малолетен, под ваша опека.
Не се съмнявам в избора ви на кариера, госпожо Рол, а само във вашия маниер.
Анабел постоянно ли живее на лодката или временно?
Постоянно.
Къде е сега Анабел? - Къде очаквате да е по това време?
Връща се у дома след училище.
Добре. - Чао, Мегън.
Кой сте вие и защо ме преследвате? - Аз съм Роберт Карбънкъл
Ето визитката ми.
Вие сте "бариста"? - Пише "адвокат". С "т" накрая.
Не изглеждате като адвокат. По-скоро сте пират.
Имам костюм. Може ли да стана? Не ми се излежава сред мъртва риба.
Само не опитвайте нещо забавно.
Уверявам те, че последното нещо за мен е да съм забавен.
Работя... Работя за дядо ти и баба ти. Родителите на майка ти.
Самюел и Шери Уилямс.
Не съм ги виждала от... - Приблизително 10 години.
Наеха ме да ти дам това. Писмо, което обяснява всичко.
Ако си съгласна с това, обади ми се на номера от визитката
и аз ще уредя всичко. Довиждане.
Чао.
Значи това място е Научен център?
Център с нестопанска цел за изследване и опазване на морски обитатели.
Синът ми беше морски биолог.
Дойде на острова след дипломирането си и се влюби в това място.
Основа Центъра и после започна да го ръководи.
По-късно и Дебра се присъедини. - Докато не загинаха преди 10 години?
Да.
Вие ли сте собственикът сега? - На теория е Анабел.
Ана помага с делфините. Има един по-специален, когото много обича.
Това е мило. - Да. Действително.
А тези хора... Предполагам, че живеят тук.
Приятели на сина ми. Той каза, че могат да останат. Няма причина да не е така.
Синът ви е харесвал интересни хора. - Бе най-добрият човек, който познавам.
За това ли се прехранвате с риболов?
Да. Също така организирам и обиколки за риболов и гмуркане
Имам и пенсия.
Благодаря господин Колъридж. Мисля, че разбирам положението
И какво по-точно е то? Ще го опиша в доклада си.
Трудно ли ви е да кажете мнението си директно на хората, госпожо Рол?
По-удобно ли е да се криете зад доклад?
Удобно ми е и да споделям мнението си, господин Колъридж.
По моя преценка, Анабел е умна и здраво трудеща се млада дама,
която е претърпяла ужасна трагедия.
Вместо да приемете отговорността да я отгледате в сигурна и подходяща среда,
вие сте използвали ситуацията като предимство да се върнете в рая,
правейки се на Попай моряка пиещ ром заедно с приятелите си по цял ден.
Изобщо не знаете за какво говорите. Това е добро място за живеене.
Тук живеят добри хора. - Дядо, къде си?
Не сега, Мици. - Дядо!
Почакай да ти кажа какво стана на връщане...
Здравейте.
Здравей. Ти трябва да си Анабел.
Анабел, това е госпожа Рол от Социалната служба. Дошла е на проверка.
Какво държиш в ръка, Анабел? Един странен мъж ми даде писмо.
Ана, колко пъти ти казвах за говоренето с непознати?
Говорих с него, след като го ударих с гребло.
Той опита ли да те нарани? - Не. Само ме снима.
Приличаше на пират, но беше адвокат. - Чакай.
Писмото ти е дал адвокат? - Да. Мислих, че е събирач на дългове.
Имате ли много просрочени дългове? - О, да.
Така буржоазната класа се издържа за наша сметка.
Госпожо Рол, ще трябва да довършим това по-късно.
Всъщност още не съм интервюирала Анабел.
Не. Настоявам. Съжалявам, моля да ни извините.
Анабел, скоро ще се видим. Добре. Чао!
За какво беше всичко това, дядо?
Това е... Няма значение.
Искаше ми се да беше избрала друг ден да нападаш някого.
Беше адвокат, дядо. - Е, тогава всичко е наред.
Гладна ли си?
Не си щастлив от писмото.
Не, не е това. Просто с баба ти и дядо ти не сме разговаряли
от погребението на майка ти и баща ти, а сега, внезапно поискаха да ни видят?
Не ги харесваш, нали?
Приятелството ни беше трудно. - Това не е истина.
Последния път, когато дядо ти видя
този слаб малък градски човек, му разби носа.
Грейс. - Какво?
Предизвика те и ти го знаеш. Този изискан негодник, се перчеше
с парите си и казваше на всички как трябва да бъдат нещата.
Жена му беше доста мила, но този човек...
Ако дядо ти не го беше ударил, аз щях да го направя.
Грейс, тя те разбра. - Добре. Хубаво.
Щом не искаш да й казвам, няма да чуеш и дума за това.
Разбирам кога съм нежелана
За какво спорихте?
За нищо. Просто бяхме несъгласни един с друг.
Беше много трудно време. - Може би искат да се сдобрите?
Анабел, дай ръка.
Искаш ли да ги видиш? - Та са ми семейство.
Вярно е. Ще се обадя на адвоката и ще обядваме с тях.
Нали? - Благодаря ти!
Зоуи, давай тук сладоледа.
Гледай дали идват. Имах тежък ден и очевидно
ми се отвори невероятен апетит. - Добре.
Да.
Господин Уилямс, сър.
Да, сър. В офиса съм и преглеждам досиетата.
Как беше полетът, сър? Съжалявам да го чуя, сър.
Да. Наричаме го "островно време", сър.
Хората тук възприемат времето различно от...
Не, сър. Абсолютно прав сте. Те ще...
Да, сър, разбира се.
Не, сър. Тоест, да, сър. Да.
Не. Аз съм уредил всичко. Ще обядваме с тях в хотела ви, сър.
Да.
Сър, аз наистина оценявам възможността да работя...
Сър? Господин Уилямс, сър.
Тъпанар.
Бабо! Дядо!
Анабел, толкова си красива.
Самюел, погледни колко е хубава. - Същата е като Деб, Шерил.
Абсолютно. - Шерил.
Сам.
Това е господин Карбънкъл. - Дядо, това е адвокатът.
Плащаш му да преследва внучката ми.
Господин Карбънкъл е местният адвокат. Препоръча го фирмата ми в Ню Йорк,
за да ни помогне по този въпрос. - Какво искате, господин Уилямс?
Шерил и аз мислим, че е време да... - Ана, искаш ли да посетиш Ню Йорк?
Наистина ли? Ще бъде страхотно! Само... Не мога да остана много.
Имам работа в центъра и училището...
И разбира се Мици. - Коя е Мици?
Най-добрата ми приятелка. Делфин е.
Нямам търпение да я видиш, бабо. - Делфин?
Колко интересно. - Океанско свинско.
Веднъж ядох делфин в Свети Винсент. Беше деликатес. Не е като риба...
Знаеш ли, Анабел, домът им в Манхатън ще ти хареса.
Той е най-хубавият от най-хубавите. Не си ли малка късметлийка?
Не разбирам. - Искам да говоря с вас насаме.
Дядо. - Веднага. Моля те.
Добре.
Джона, ние просто искаме да опознаем внучката си.
Добре. Опознайте я тук.
И да гледаме как пропилява живота си на това място?
Да го пропилява, както дъщеря ви със синът ми?
Дебра беше вече жена. Нищо не можех нищо да сторя.
Нищо не можеш да сториш и за Анабел. Волята на Дейвид и Дебра е категорична.
Фирмата на господин Уилямс подаде искане за преразглеждане на опеката.
Местният съдя се съгласи на изслушване.
Ето ви материалите, господин Колъридж.
Има и чек за доста тлъста сума,
за покриване на разходите по отглеждането й през годините,
което е повече от подходящото, но господин Уилямс е много щедър.
Ана ще има най-доброто училище и всички възможности, които можем да й осигурим,
Вие може да я посетите по всяко време. Не бихме искали да ви държим настрани.
Искате да купите Анабел. - Не, ние...
Опитахте да купите и Дейвид, защото не подхожда на дъщеря ви и тя ви намрази.
Връзката с дъщеря ми не е твоя работа! - Не сте се променили въобще, нали?
Бъдете разумен, господин Колъридж. - Да съм разумен, господин Карбънкъл?
Тогава, предлагам ви да вземете чека
да го смачкате на топка и да му го пъхнете право в...
Човек като този, никога не слуша разума.
Какви са шансовете ни за изслушването?
Нека ви поясня. Чек за пари е различно от пари в брой.
Ако мога да му занеса един куп пари... - Не.
Казах ти. Искам да стане по официален начин.
Става въпрос за това, кое ще е най-добро за Анабел. Нищо повече.
Извинете. Търся госпожа Рол. - Разбира се.
Ей там. - Благодаря.
Госпожа Рол, разбрах, че вие работите по случая на Ана Колъридж.
А вие сте?
Адвокат? - Представлявам баба й и дядо й.
Чудя се дали мога да получа копие от доклада ви за положението на Ана?
Не е напълно готов. Още не съм интервюирала Ана.
Разбирам.
Имате ли предварително наблюдения, които бихте споделили?
Неофициално, разбира се. Между нас казано,
клиентите ми за много загрижени за добруването на Ана.
Мога да си представя. Беше ми приятно, господин Колъридж?
На мен също.
Загрижен съм, че не мисли какво е най-доброто за Ана.
Такива хора, никога не го правят. На безделници в постоянна ваканция,
пиещи през цялото време, не мислим,
че ще поставят интересите на детето пред техните. Виждала съм много такива.
Бях омъжена за такъв човек.
Ще е готово до няколко дни.
Това ще е добре, госпожо Рол. Много ви благодаря.
Да, сър, но...
Да, сър, ако...
Да, сър. Съгласен съм с вас, сър.
Да. Нека ви кажа, че аз...
Да, сър. Срещата не протече по плана, но хората са различни.
Ще ви кажа едно нещо.
Единственото, което действа при всички, особено при тези с власт са парите
И то... Не, сър. Нямах предвид подкуп, а по-скоро предварителна благодарност.
Сър? Господин, Уилямс?
Невероятно. Отново го направи!
Опитваш да ми откраднеш портфейла? - Просто го намерих и...
Щях да ви го върна. - Да, бе.
Това е най-старият номер в света.
Аз съм адвокат.
Адвокат? Мислех, че сте пират.
Нося си и костюма.
Мога да съдя родителите ти за причинено страдание, щом ме караш да те гоня.
Спри това!
Чакай... Хайде!
За това хората ядат делфини.
Нарочно ли го направи?
Благодаря, партньоре.
Недей така! Моят баща ми я даде.
Мици, откъде взе това? - От мен.
Мици никога не би взела нещо чуждо. - Е, направи го.
Научи рибата, че кражбата е лошо нещо. - Бозайникът.
Какво? - Делфините не са риби, а бозайници.
Откъде да знам, че е твоя? - Името ми е написано на нея.
Името ти е "един размер за всички"? - Матео.
Матео Рол.
Тогава предполагам, че е твоя
Чакай.
Искай разрешение да се качиш на борда. Разрешете да се кача на борда, Капитан.
Идвай.
Помня те. Има дързостта да наречеш Мици "крадец".
И аз те помня. - Казвам се Анабел.
Тя твоя ли е?
Мици принадлежи на Мици, но живее тук, в Центъра.
Какво е това място?
Център за изследване и опазване на морски обитатели.
Създадоха го родителите ми. Бяха морски биолози.
Яко е.
Ходиш ли на "Нощта на печената риба? - Обикновено не ходя.
Защо? Всички идват. - Просто имам много работа.
Даже морските биолози си почиват от време на време.
Може би. - Страхотно. Ще се видим там.
Ето те и теб. Не изглеждаш ли много изискано?
Не изглеждам "изискано", а обикновено. - Което за теб е "прилично".
- Къде отиваш? - Аз ли? Никъде.
Мислех да отида на "Печената риба" до яхтклуба.
Да, знам къде е това. С кого ще ходиш?
С никого!
Здрасти, господин Колъридж. Здрасти, Ана.
Готова ли си да тръгваме? - Здрасти.
Никой, а? - Никой, освен приятелките ми.
Сещаш ли се? Момичета като Меган и Кейли и други момичета.
Чао, до скоро.
Извинявай? Странно ли се държиш или така правят 14-годишните?
Как мога аз да ти кажа? - Добре.
Върни се рано и не се разхождай сама по тъмно.
Добре, стандартните правила. Чао, ще се видим по-късно!
Тоест по-рано!
Дейвид, Дебра, малкото ви момиченце порасна.
Бог да ми е на помощ.
Когато родителите ми умряха, дядо дойде от Англия, за да се грижи за мен.
Сега аз, както че ли се грижа за него.
Ти си късметлийка. - Какво му е късметлийското?
Родителите ти са искали да са с теб.
Последния път, когато баща ми избяга бях на 9. Остави ми само тази шапка.
Искаш ли да поплуваме с Мици Утре? - Да.
Мама и аз винаги сме заедно в събота. - Тя също може да дойде.
Много ще се забавляваме. - Страхотно. Ще я попитам.
Мамо!
Здрасти. Как беше рибената вечер? - Екстра беше.
Кой беше там? - Едно наистина страхотно момиче.
Срещнал си страхотно момиче? Хубаво. Използвай вилицата.
Имаш ли някаква работа утре?
Ще свърша доклада за това момиче и баща й, но ще го направя рано.
Какво искаш да правим утре? Кино? Пица?
Всъщност имам по-добро предложение.
Хубаво е да си навън.
Тук сме! - Ти го направи!
Ти трябва да си Матео. Добре дошъл в Центъра.
Благодаря. - Ще плуваш ли с делфина?
Да, благодаря! Това е майка ми.
Вие? - Господин Колъридж!
Предполагам, че синът ми се е запознал с внучката ви.
Вие, хора, познавате ли се? - Майка ти е социалният работник,
който ни оценява.
Ако е неудобно за вас, ще си тръгна. - Не, не! Недейте.
Искахте да говорите с мен. Помните ли?
Можем да говорим и да плуваме, нали, дядо?
Ако дядо ти не е против.
Да. Не, не.
Вие и Матео сте... Добре дошли, госпожо Рол.
Страхотно!
Ние бихме ли... - Абсолютно.
От много време не съм виждала Матео да се забавлява така.
Искате ли да разгледате наоколо?
Да. Благодаря.
Анабел, ще разведа наоколо госпожа Рол.
Добре. Чао!
Виждате ли този? Не се забъркваме с него.
Искаш ли да дойдеш тук? Ето. Тя е най-старата ни птица.
Добре, малката. Да. Ето.
Мога ли да предложа нещо за пиене? Боя се, че имам само сода и вода.
Тази сутрин направих чай. Може да изпиете този на Ана, ако желаете.
Бих искала чай.
Благодаря.
Това място е прекрасно.
Беше мечтата на сина ми Дейвид, а също и на Дебра.
Те искаха Ана да бъде отгледана тук.
Как дойдохте на острова?
Все още довършвате доклада си, госпожо Рол?
Съжалявам. Започнахме лошо.
Казвайте ми Дезире. - Джона.
Грешката беше моя. Прекалявам със, защитата, когато се отнася за Ана.
Какво се случи с родителите й? - Умряха при гмуркане преди 10 години.
Когато Мици беше малка, попадна в мрежа на рибар.
Дейвид я освободи, но се заплете в нея. Дебра се опита да му помогне...
Просто така понякога се случват нещата.
Ана беше на 5 години. - Толкова съжалявам.
Преподавах история в Кеймбридж.
Когато дойдох за погребението, разбрах, че са ме посочили за опекун на Ана
и са ми завещали тази лодка.
От тогава с Ана сме корабни съквартиранти.
Защо не я заведохте в Англия?
Била ли сте някога там? - Не.
Предполагам, че така е навсякъде.
Хората се бият, мразят се и се ограбват взаимно от страх.
Боят се да не станат аутсайдери, защото не печелят достатъчно.
Боят се през цялото време.
Осъзнах какво специално място е острова и колко забележителни са хората тук.
Ана е последното, което ми остана от сина ми.
Исках да я уча как да бъде щастлива. Вместо това, тя учи мен.
Ще включите ли това в доклада си? - Определено.
Благодаря, Мици.
Мици е голяма чистница. - Да.
Постоянно ходя до Центъра за рециклиране
с пълна торба отпадъци, които ми носи от водата.
Това обяснява всичко.
Обяснява какво? - Нищо. Нищо.
Не, не Матео. Задръж го. Хладно е. - Благодаря, господин Колъридж.
Благодаря, Джона за прекрасния ден.
Ти и Матео сте добре дошли на лодката по всяко време, Дезире.
Може следващия път ще излезем някъде? - Това би ми харесало.
До скоро, Ана. - Чао.
Добре. Хайде. - Чао!
Добре ли прекара? - Разбира се, а ти?
Да. Така мисля.
Отивам да се преоблека.
Шерил, добре ли си? Добре съм.
Докторът каза, че няма нищо при последното сканиране.
Така беше. Добре съм. Това е просто кашлица.
Ти се тревожиш твърде много.
Сам...
Знам, че последните седмици бяха много трудни за теб.
Заради това ли го правим? - Правя го, защото
това е правилното за Анабел. - Тя изглежда е много щастлива тук.
Какъв живот ще има тук? Тя е умно и талантливо момиче.
Заслужава повече от това тук. Заслужава да има шанс в живота.
Шансът, който Дебра нямаше. - Толкова прилича на Деб, нали?
Така е.
Когато порасне, ще оцени това, което правим за нея.
Надявам се.
Господин Уилямс, какво мога да направя за вас?
Жена ми започна да се съмнява. Трябва да ускорим нещата.
Няма да загубя Ана, както стана с Деб.
Има ли още нещо, което да направите?
Не и при ограниченията на действията ми, които наложихте.
Направете, каквото трябва, но спечелете делото.
Господин Колъридж.
Прекрасен ден за каране на лодки.
Вие.
Знаете ли, постоянно казвам на хората, че това е частен пристан.
Мислите ли, че трябва да сложа знак? - Аз не бих си направил труда.
Разрешителното ми за риболов. Отменено е?
Да, изглежда е имало някои нередности, когато сте го подновили.
Търговският риболов без лиценз подлежи на солидни глоби,
които трябва да бъдат платени незабавно или "корабът" ви може да бъде задържан.
За щастие, предложението на господин Уилямс все още е валидно.
Сам Уилямс няма да купи внучката ми.
Разбира се, че ще го направи. Така работи светът.
Вашият свят. Не и моят.
Вие, сте тук на този миризлив док, в тази мръсна лодка,
заобиколен от загубеняци и безделници искате да ме победите?
Ако ме улесните ще сте част от живота й.
Но ако ме затруднявате, ще затворя вашата фантазия, ала "д-р Дулитъл".
И ви гарантирам, че никога няма да видите внучката си отново.
Приятен ден, господин Колъридж.
Госпожо, Рол.
Отбих се да върна кърпата, която заехте на Матео и да ви кажа,
че оценяването ви, е прекратено официално.
Какво не е наред?
Не разбирам, как може хората да бъдат толкова ужасни.
Кой е ужасен?
Това е дълга история. - Аз съм добър слушател.
Какво ще кажете за вечеря?
Ана!
Какво? Какво има?
Здрасти, госпожо Рол. - Здрасти.
Ще можеш ли да си приготвиш сама вечерята?
Разбира се. Защо?
Защо, да, защо. Дезире и аз мислим, че можем... Знаеш, мислихме...
Наистина? - Не, не!
Ако нямаш нужда от мен за... - Не, не, не!
Това е страхотно. "Йо-Хо" са страхотни.
Госпожо Рол, дайте ни секунда. - Защо?
Какво става? - Няма да си с тези.
Мисля, че съм... Виж сама. - Не, не.
Трябва да си обуеш хубави панталони. - Ама и шортите ми са хубави.
Те са точно обратното на "хубави". "Хубавото им" отдавна го няма.
Добре, ще се преоблека. - И ризата.
Ризата. Добре, добре. - И си сложи хубавото сако!
Добре!
Ей сега ще дойде. Сакото ще ти хареса.
Това е майка ти, когато беше приблизително на твоята възраст.
Красива е. - Ти много приличаш на нея.
Защо дядо и тя не са се спогаждали?
От момента на раждането й, Дебра беше всичко за дядо ти.
Двамата бяха неразделни.
Толкова много се обичаха.
Сам мислеше, че на Дебра предстои голяма кариера,
но когато тя срещна баща ти, напусна работата си в УНИКО
и дойде да работи с него тук.
Сам мислеше, че пропилява таланта си
и предложи на баща ти пари, за да скъса с нея.
Много пари.
Щяха да поддържат неговия Център години наред.
Дейвид изобщо не помисли за това. Дебра разбра, и се скара с баща си.
Никога не ги бях виждала толкова гневни.
Мисля, че ако беше живяла по-дълго щяха да намерят начин да се сдобрят. Но...
Ана, дядо ти е добър човек.
Той те обича много. - Защо тогава прави това?
Мисля, че страхува да остане сам.
Не разбирам.
Добре. Още си много млада, за да го разбереш.
Дойдох тук, за да ти дам нещо.
Беше на майка ти.
Върнаха ми го след злополуката.
Красиво е. - Даде ми го моята майка.
Аз го дадох на Дебра.
Мисля, че тя би искала да е твое.
Обичам те, бабо.
И аз те обичам. Благодаря моя мила, мила Ана.
Толкова съм благодарен, че го чух.
Не се безпокой. Животът има начин да оправи всичко,
По начина, по който трябва да бъде.
Значи той просто ви е заплашил?
Работа е там, Дезире, че не съм сигурен дали ще го направи.
Трябва да има солидни доказателства, за да се промени опеката за малолетен.
Ти и Анабел, принадлежите на това място. Всеки може да го види.
Благодаря.
Още се тревожите за Анабел? - Да. Съжалявам.
А разрешителното ми? - Можете да подадете жалба.
Тоест, да поискате удължаването му. Никой не може да ви отнеме Анабел,
защото някой извън острова е изровил невалидно разрешително за риболов.
Така ли мислите? - Сигурна съм в това.
Добре, Дезире. Наистина съм ви благодарен.
Бяхте много добра с нас.
Знам колко ви е грижа за Анабел и искам да помогна, ако мога.
Помагате ни, дори само с това, че сте приятел.
Искам да съм ви приятел.
Най-малкото, надявам се на това.
Лека нощ. - Лека нощ.
Мога ли да ви видя утре? - Абсолютно.
Лека нощ. - Лека нощ.
Дезире! - Господин, Карбънкъл.
Бях в офиса ви. Казаха ми, че рано сте си тръгнали.
Готов ли е докладът? - Готов е.
Боя се, че няма да ви хареса. - Това е разочароващо.
В него твърдя, че господин Колъридж е превъзходен попечител.
Ана не би могла да бъде в по-обичащ и подкрепящ я стабилен дом.
Нима?
Има ли някакъв начин да преосмислите тези заключения?
Разбирам, че сте самотна майка на държавна заплата.
Може би консултантска такса?
Предшественикът ви се наслаждава на ранно пенсиониране, което е разбираемо.
Вие сте причина за пенсионирането му?
Приятелството му с Колъридж не би било от полза в нашия случай.
Някой друг трябваше да го преразгледа.
Наистина не бихте искали да бъдете на грешната страна, госпожо Рол.
Нямам намерение да го правя, господин Карбънкъл.
Здрасти, Мамо. - Здравей, миличък.
Направи ли домашните си? - Да.
Изглежда си имала хубава вечер.
Лека нощ.
Ехо? Ехо?
Господин Карбънкъл. Дезире още я няма.
Тя ме помоли да се срещнем тук. Каза, че има важна за мен информация.
Стара жалба против господин Колъридж. - Тя трябва да е в компютъра.
Мога да ви я предоставя. - Това е чудесно,
но бързам. Съдът е днес.
Разбира се. Ей сега се връщам. - Благодаря.
Стабилна грижовна домашна среда.
Препоръчвам Господин Колъридж да остане попечител.
Не можах да намеря файла, който търсихте за...
Господин Карбънкъл? Господин Карбънкъл?
Добро утро. Всички ли са тук?
Ваша милост, аз представлявам господин и госпожа Уилямс,
които изискват пълно и официално попечителство за внучката си Анабел.
Ще представя доказателства, че клиентите ми имат
физическа и финансова възможност да осигурят за детето по-безопасна
и сигурна среда от тази, която й е била осигурявана преди.
Седнете. Госпожо Рол, вие ли работихте по случая?
Да, Ваша милост. - Добре.
Можете ли да опишете положението с госпожица Колъридж?
През изминалата седмица наблюдавах много силна връзка
между господин Колъридж и Анабел.
Тя изглежда здрава, нормална и обичана млада дама.
Възразявам! Ваша милост, това е спекулация.
Госпожа Рол не е обучено медицинско лице
и следователно не може да коментира здравето на детето.
Господин Карбънкъл, седнете. Това не телевизия
Прочетох материалите, представени от двете страни и не виждам
причина за промяна в живота на госпожица Колъридж.
Ваша милост, има и други доказателства. - Какви други доказателства?
С разрешението на съда, бих искал госпожа Рол да прочете
няколко пасажа от първоначалния доклад,
направени, преди да започне интимни отношения
с господин Колъридж. - Какво?
Господин Карбънкъл, това е сериозно обвинение.
Има доказателства, Ваша милост.
Госпожо Рол, наясно ли сте, че обвързването с клиент
по време на разследване е в разрез с политиката за социални услуги?
Да, Ваша милост.
Ето го и доклада. - Госпожо Рол.
Не знам откъде го е взел.
Казвате, че не сте го писали? - Не, Написах го.
Тогава го прочетете.
"Анабел Колъридж живее заедно с дядо си на рибарска лодка.
Изглежда, че те споделят малката баня и душ съоръженията.
Навсякъде вони на риба." - Това е рибарска лодка!
Господин Колъридж, нека довърши.
"След краткия разговор с Колъридж мога да кажа, че не съдейства,
заядлив е и е безгрижен относно местонахождението на внучката му.
Не прави нищо за решаване на проблема. Вместо това ме помоли да напусна,
отказвайки ми достъп до субекта на моята оценка.
Предварителната ми препоръка ще бъде момичето да се премести в сиропиталище
с оглед безопасността и добруването й, до по-нататъшното разследване."
Това не отразява действителността. Преоцених и преработих оценката.
Изменихте доклада, след като започнахте да спите с господин Колъридж.
Ние не спим заедно! - Седнете, господин Колъридж.
Ваша милост, поради непрофесионалното поведение на госпожа Рол,
представеният от нея доклад трябва да бъде отхвърлен в полза на
по-обективен анализ на условията за живеене на госпожица Колъридж.
Не можете да го направите! - Госпожо Рол!
Предлагам да бъдете много внимателна.
Поведението ви беше ужасяващо. Ще поставя този въпрос
на вниманието на господин Дейвис.
Господин Колъридж, имате ли да кажете още нещо?
Моят син и жена му
искаха да отгледам Ана на този остров.
Дъщерята на Уилямс искаше Ана да расте с ценностите на това място,
заобиколена от хора, които я обичат.
Ана е щастлива тук.
Тя принадлежи на това място, заедно с мен.
Решението за съдбата на дете винаги е трудно решение.
Не се съмнявам за обичта между господин Колъридж и внучката му,
но не мога да пренебрегна представените ми факти.
С настоящото предоставям временно
попечителството на господин и госпожа Уилямс,
до допълнителното разследване
и ново гледане от съда. - Не!
Седнете господин Колъридж.
Не можете да ми я вземете. Това е грешно!
Тя е семейството ми! - Джона, моля те,
не го прави по-трудно за Анабел.
Няма да ми я вземете! - Охрана.
Нужна е охрана.
Ана, тръгваме си. - Джона, моля те.
Никъде няма да ходите. Спрете!
Вие не сте повече законния й попечител. Казах ви да не ме подценявате.
Джона, спри! - Джона, моля те!
Съжалявам госпожо Джонсън, че няма да ви помагам с наплива от туристи.
Анабел, не знаеш колко ще ни липсваш, миличка.
Липсваш ми.
Моля те, наглеждай дядо вместо мен. - Добре.
Обещай ми, че ще стоиш далече от неприятности, нали?
Обещавам.
Искам да я вземеш с теб. - Шапката на баща ти?
Пази я вместо мен, докато дойда да те посетя.
Ще се оправиш, момиче. Ще бъдеш добре.
В Ню Йорк ще ти хареса.
Ана, трябва да тръгваме.
Няма да те забравя, Мици. Обичам те.
Няма смисъл да се сърдиш.
Правиш всичко по-трудно!
Търсих те навсякъде.
Говорих с ръководителя ми. Тя каза, че ако намерим друг социален работник
да преразгледа случая, след новите документи
можем да възстановим официалния ми доклад.
Знаеш ли какво си ти?
Ти си ураган. Ураганът Дезире.
Ние просто живеехме живота си и всичко беше добре,
докато ти не нахлу и не разруши всичко.
Всичко, което сме сега са само отломки, останали на плажа,
чакащи прилива да ни отмие.
Не съм мислила, че това ще се случи. - Не. Ураганите никога не го правят.
Те просто нахлуват и духат. Не показват лично отношение.
Те не мислят, че причиняват вреда, ако си на пътя им.
Джона, моля те, погледни ме.
Моля.
Бурята свърши, Дезире.
Нямам нищо друго, което да разрушиш.
Ето ви билетите и документите, нужни за пътуването до Ню Йорк.
Ще ви изпратя всеки нужен допълнително документ.
Има ли друго, с което да бъда полезен? - Не.
Направихте всичко, което поисках, господин Карбънкъл.
Старя се, сър. Надявам да го имате предвид
за бъдещи юридически услуги или друго, с които мога да ви бъда полезен.
Трябва да тръгваме за летището. - Никъде няма да ходите!
Как смеете да отнемате момичето от хората, които я обичат.
Госпожо Рол, не е време за... - Не говоря на вас,
мръсен, лъжлив, безпардонен измамник и странен пират!
Странен?
Това е между мен и тези хора. - Това не е ваша работа.
Правим най-доброто за внучката ни. - Не, не е така!
Правите най-доброто за вас,
както със сигурност сте правили през целия си привилегирован живот.
Трябва да погледнете Анабел и да видите разбитото й сърце.
Правите го, защото... Преди години отблъснахте дъщеря си. Вече я няма
и нищо не можете да направите, за да я върнете. Нищо.
Със сигурност не като измъчвате момиче и човек, посветил й живота си
да се грижи за нея, както е искала дъщеря ви.
Самюел, това стигна твърде далече. - Шерил, ние го обсъждахме.
Ако искаме да сме част от живота й, трябва сме тук, за да бъдем с нея,
а не да я насилваме да бъде част от нашия.
Така направихме с Дебра. Нека не повтаряме тази грешка.
Вече нищо не знам.
Господин Уилямс, нали не взимате насериозно тази жена?
Я не ми навирайте ръката си в лицето ми!
И какво като правя?
Ана?
Анабел!
Какво прави? - Предполагам, че избяга.
Защо го прави? - Наистина ли нямате никаква представа?
Къде може да е отишла? - Навсякъде.
Познава острова като петте си пръста. Трябва да повикаме помощ.
Какво ще правим? - На носа на острова има ресторант
Наречен "кокосов орех". Собственичката е Грейс Джонсън.
Отидете и кажете какво стана! Аз отивам при Джона.
Добре - Добре.
Тази жена ме нападна. Това беше нападение!
Вие го видяхте. Имам свидетели. Ще я съдя!
Млъквай!
Чухте ли какво ми каза?
Господин Карбънкъл. - Да, сър?
Млъквай!
Невероятно!
Тук съм от цяла седмица. Искам да наема тази лодка,
да отида и да си прекарам добре в океана.
Не мога да... - Колко време ще отнеме?
Смяна на горивна помпа и зареждане на акумулатор...
Мисля, че ще ми трябват 2 часа.
Какво правиш?
Имаме нужда от помощта ти. - Какво правите тук?
Заради Ана е. Тя избяга.
Какво? - Няма я!
Изчезнала е! - Добре, всички да млъкнат!
Кога тръгна? - Преди час и половина.
Може би повече. - Не може да е отишла далече.
Уил и Меган, проверете на пристанището
и стоянката на Джона.
Джеймс. - Да.
Провери местните кейове и Фара. - Добре.
Артър, кажи на всички, да я търсят. - Тръгвам.
Останалите, идвате с мен. - Чакай. Какво да правим ние?
Не направихте ли достатъчно? - Спри.
Чуй, тя е и тяхна кръв. Добре, двамата идвате с мен.
Ясни ли са задачите ви? Да вървим! - Да. Да вървим!
Да тръгваме.
Джона! Джона. - Дезире, казах ти, че не мога...
За Анабел е!
Не искам да говоря за Ана... - Анабел я няма!
Тя избяга и никой не знае къде е.
Значи се нуждаем от помощ. - Уилямс отидоха да кажат на Грейс.
Ние трябва да проверим в училището, пристанището и при приятелите й.
Хайде!
Какво не ти е в ред?
Мейдей, Мейдей. Тук е Анабел Колъридж. Около 5 мили север-североизток от фара.
Чувате ли ме?
Страхотно. Радиото не работи.
Няма и спасителни жилетки.
Мици, радвам се да те видя!
Знам, че не беше добра идея, но няма време. Нужна ми е помощ.
Разбираш ли?
Занеси това на дядо. Разбра ли?
У дома, Мици! Дядо!
Бързай, момиче, бързай!
В центъра я няма никъде. - И тук не се е връщала.
Джона, няма и следа от нея. Много съжалявам.
Джеймс, нещо? - Нищо, Джона, нищо.
Уил, Меган? - Проверихме навсякъде.
Къде може да бъде? - Сякаш момичето се е изпарило.
Може би трябва да се обадим в полицията.
Мици, спри! Просто спри.
Опита ли в магазина за зеленчуци?
Някой виждал ли я е?
Липсващи лодки? - Не.
Сигурен ли си? Провери ли всички?
Какво има в устата й?
Мамо, Мици знае къде е Анабел!
Матео. - Виж!
Какво е това? - Шапката ми!
Дадох й я, преди да замине. - Тази сутрин я носеше.
Мици. Мици!
Можеш ли да ни покажеш къде е Ана?
Сигурна ли си? - Възможно ли е това?
Заслужава да опитаме. Хайде!
Уил, отвържи лодката ми!
Сам! Шерил!
Хайде.
Надявам се, че се гордееш със себе си.
Съдя Свенсон? Обажда се Роберт Карбънкъл за доклада.
Да, сър, трябва да направя признание.
Матео, иди отпред. Застани отляво на котвата.
Да, сър.
Някакъв знак от Анабел? - Още не.
Изглежда Мици знае къде отива.
Да. Надявам се.
Виждам я.
Да! Виждам я.
Тя е там! Ето я.
Матео, на лодката ли е? - Така мисля.
Виждам те. Изчакай, скъпа. Идвам.
Ана.
Матео, пусни котвата!
Виждаш ли я? - Не.
Джона, виждам Мици! - Не съм сигурен къде е Ана.
Матео, вземи това. Качи се на покрива. Върви! Върви!
Не мога да я намеря! Не мога да я намеря!
Боже, моля те.
Морето ни взе Дебра.
Моля те не му позволявай да ни вземе Анабел.
Мици, опитай отново, момиче.
Ето ги! Виждам ги!
Държа те. Хайде.
Ела тук. Държа те. - Това е.
Това е.
Детенцето ми. Моето малко момиченце.
Боже мой, Ана. Благодаря ти Боже.
Мисля, че си загубила това. - Казах ти, че е добра шапка.
Така е.
Мислех, никога няма да те видя отново. - Винаги ще бъда тук за теб, Анабел.
Знаеш, че винаги ще бъда тук за теб. - Да ще бъде.
Ана, Джона е прав. Този остров е твоят дом заедно с него
и всички тези странни и прекрасни хора, които толкова много те обичат,
Моля те, Ана. Ще простиш ли на стария глупак.
Разбира се, дядо. Обичам те.
Благодаря ти, Сам. Благодаря.
Превод от Snow Queen Yavka.net