Да преминем към гласуване. Които са "за".
Против.
Родителският съвет прие някои правила за бала.
Дамите да не показват плът. Господата - с костюм или смокинг.
А партньорът им да е от противоположния пол.
Защо не забраните на ученичката? - Ако я спрем да отиде,
може да има правни последствия, затова нямаме избор.
Няма да има бал. - Г-жо Грийн, въпрос.
Ема! Ще коментирате ли?
Какво мислиш за решението да отменят бала?
Мерил СТРИЙП
Джеймс КОРДЪН
Никол КИДМАН
Кийгън-Майкъл КИЙ
Андрю РАНЕЛС
Ариана ДЕБОС
Кери УОШИНГТЪН
Джо Елън ПЕЛМАН и др.
РЕЖИСЬОР: Райън МЪРФИ
БАЛЪТ
Аз съм Франк Дилела. На премиерата на "Елинор!".
Мюзикъл за Елинор Рузвелт, с участието на Ди Ди Алън.
Ди Ди! Ти си бродуейска звезда. - Така е.
От толкова роли защо избра Елинор?
Тя е била смела, силна, харизматична жена.
Историята й трябва да се чуе.
Хората трябва да разберат, че могат да променят света,
независимо дали са първа дама на средна възраст
или бродуейска звезда! - Бари Гликман.
Супер сте като Франклин Рузвелт. - Щом стъпих в обувките му,
по-точно инвалидна количка, осъзнах, че няма разлика
между президент на САЩ и една знаменитост.
И двамата имаме силата да променим света.
Това е сериозна отговорност. - Чуйте процеса.
Щом съм във роля се раздавам докрай. Залитам и всичко умея.
Да разплаквам всички е обичай. И ако са още тук, имам още да пея!
При всяка роля като Елинор актрисата в мен вдига вой.
Слагам чене и перука една и животът става мой!
Дори преди и действието второ, знам едно.
Даже и тези с мъртвите души, крещят "Браво" в едно!
Браво!
Първата рецензия пристигна. - Не ми казвай.
Освен ако е ласкаво или повече положително.
Казват, че сме хит!
Боже мой!
Ний сме хит, заслужихме си го, знай. - Няма спор.
Също значи, че с този триумф всички ще пеем в хор.
За "Елинор!". Нека се играе вечно! - За "Елинор!"
Чаши вдигнете за този хит, който е пълен със страст.
Ако спечелим, значи само едно, че след време ще има втора част.
Ще предположа отзивите, знай, още преди да са тук.
Той е Разтърсващ! - Раздвижващ! Захласващ!
Гръмовен! Върховен! - Любовен!
С две думи сензационен! - Към това стремим се ний.
И за похвала
или възхвала!
И тук животът става
наш...
Това ни е в кръвта! - И другите рецензии са тук.
"Ню Йорк Поуст", „Ню Йорк Таймс“. - „Ню Йорк Таймс“!
Какво? Какво се случва?
Подобна рецензия може да спре шоуто ни.
Какво не харесаха? Хип-хопът? - Не само него.
За Бога, Шелдън. Чети. - Какво?
Добре, най-важното. "Представянето на Бари Гликман
може би е най-обидното и комично представяне,
което този критик е трябвало да изтърпи."
Не е толкова зле. - Прочети и за нея.
Само казвам. - "Да гледам ролята на Ди Ди Алън,
която надава вой за активизъм, е все едно да платя на драг кралица
да завре американския флаг в гърлото ми.
Това не е критика.
Това си е лична атака.
"Ако мислите да си купите билети, направете си услуга.
Вместо това си купете здраво въже и се обесете с него."
Боже Господи!
Наистина ли шоуто беше зле? - Не е заради него, а заради вас.
Не ви харесват. - Какво?
Никой не харесва нарцисистите. - Това ли?
Оставете на мен. За пореден път ще ви спася.
Мразя този свят! - Ужасно е. Боли.
Сърцето ме боли. Къде отидоха всички?
Какво ще желаете? - Коктейл с къпини.
Съболезнования, Ди Ди. - Но помни, че имаш приятели.
Благодаря. Кой си ти? - Трент Оливър.
Играли сме заедно пет пъти. - Наистина?
Не млъква за това, че е учил в Джулиард.
Трент! Разбира се! - Трент.
Защо си облечен като келнер? - Между два мюзикъла съм.
Честно, Ди Ди, чувствам се без посока, както преди Джулиард.
Боже мой. - Театърът е моята любов.
А той с нежната си ръка извайва човешката душа.
Но в Джулиард научихме... - О, Господи!
Ще цитирам: „Ако ме намушкаш, няма ли да кървя?
Ако не ми платите, още ли ще играя?" - Май е достатъчно.
Играл съм в "Хамлет", но въпреки това ме знаят само
като онзи от сериала "Говори на ръката".
Размишлявам над съществуването си.
Веднъж Маги Смит ме попита в мъжката тоалетна:
"Мишел Докъри ли те прати? Съдът й забрани да ме доближава."
Хора! - Анджи!
Съжалявам, че отново ви спряха след премиерата!
Добре дошли в света на безработните.
Мислех, че си в Чикаго. - Тъкмо напуснах.
След 20 години пак не искат да ми дадат Рокси Харт.
Знаете ли на кого я дадоха? - Шер?
Крис Дженър? - Не, Тина Луиз.
Червенокосата от "Островът на Гилиган".
Още ли е жива?
Погубваме си животите. - Вярно е. Поне сме заедно в това.
"Неволята дом не избира: спиш, с когото падне!"
Това е от "Бурята". - Млъкни.
Не мисля да се отказвам. Още сме знаменитости.
Още имаме сила. - "Ню Йорк Таймс" зле ви подредиха.
Да, описаха ви като застаряващи нарцисисти.
Не виждам кое му е лошото. - Има лесен начин
да си бъдем нарцисисти, но да изглеждаме като достойни хора.
Ще станем знаменитости-активисти. Нали?
Трябва ни само кауза. - Известна кауза.
Помислите за нещо. - Бедността?
Твърде голямо. - Световният глад.
Също с голям мащаб. Трябва ни нещо като за нас.
Някоя малка неправда.
Да видим трендовете. - Защо има много награди?
Паркиране. - Телевизор в таксито.
Може би това момиче. Господи. Погледнете.
Какво момиче? - Из цял Туитър е.
От Еджуотър, Индиана е.
Лесбийка е и е искала да заведе приятелката си на бала.
Но родителският съвет го отменил. - Отменили са бал?
Позволено ли им е? - Не.
Директор Хокинс. - Ще говоря с прокурора на щата.
Тук говорим за граждански права. - Наистина ли?
Натиск от прокурора ще спре тези фанатици.
Ако се разчуе, хората ще се ядосат. - Това ме вбесява.
Може някоя модерна Елинор Рузвелт да дойде и да разбунтува всичко.
Да идем там и да вдигнем малко шум. - Ще сме най-голямото нещо,
което се е случило в Индиана. - Това е каузата ни?
Да. С мен ли сте?
На протест! Ще направим плакати. - И тениски.
Ще вземем и Шелдън. Ще ни намери сцена.
Ще успеем ли? - Може да си заложиш задничето!
Ще докажем, че в тези дни
да си гей не е срам.
Сега е шансът да променим света!
За всяка! - Всяка!
Всяка! - Всяка!
Лесбийка там!
Ще й помогнем, тук и на мига и във това няма спор.
Щом сме добри във тази вещина... - За тъжните сме тук.
Като цял отбор.
Второто качество е на ниво и лапат само миш-маш.
Отиваме там и ще успеем, знам! - И животът става наш!
Сега ни трябва само химн. - Като "Ние сме светът".
Но за лесбийки. - Стивън Сондхайм ще напише нещо.
Харесва ме. - А как ще стигнем там?
С "Годспел" сме на турне, което минава през Индиана.
Ще се качите в автобуса. - Ето! Всичко се нарежда!
Като във "Клетниците" и този град
ще марширува с нас.
Дори и ти да си със твоя ум назад,
знаеш много добре, гледаш ни със захлас!
Ще ги научим да са политкоректни.
Щом пристигнем. - И още как!
Тез консерви. - Със резерви.
Селяндури. - Със потури.
Чукундури. - А и още много други.
Ще покажем сто неща, като добра природа.
И нова мода!
И там животът става
наш...
Да започваме!
Харесваш ли мечки? - Мисля, че нарушава някои закони.
Така ти благодарим, Ема. - Да, че отмени бала.
Не аз, а родителите ви. - Стига. Оставете я.
На нейна страна ли си? - Не. Просто не съм в трети клас.
За разлика от социалния ти живот, това не е приключило.
Гадно е да си гей във Индиана.
Чуй това, много лоши случки знам.
Да си открит има чудни места. Май в Сан Франциско са тез гнезда.
Но вече аз научих сама. Ти гей ли си,
някой път това издържа се едвам.
Дишай, Ема! Не всеки е така злочест.
Дишай, Ема! Не може училище без тест.
Очите си, ти, затвори и бързо до десет преброи.
Дишай сега с лекота.
Ема, кое момиче щеше да водиш на бала?
Не знаех, че имаме две лесбийки. - Не я познавате. Нова е.
На обмен? - Може би.
А защо не я обмениш за момче? - Пич, супер!
Гадни са хората във Индиана.
Още днес моли се за добър живот.
Да поканиш ти момиче на бал е явно да нямаш и грам морал.
А пък нашите не са до мен.
И кой ли би решил, че възможно е.
Дишай, Ема! Представи си, че си на плаж.
Дишай, Ема! Почивката не е мираж.
Завържи с някой диалог,
само да спреш тоз монолог.
Избухни, но дишай!
Току-що говорих с прокурора на щата.
Тя мисли, че е за граждански права.
Какво значи това? - Вълнувам се да съм в нещо подобно.
Ще видим събранието на родителите. - Няма да е лесно, ще мине. Дишай.
Дишай, Ема! Не спирай да си поемаш дъх.
Дишай, Ема! Тук не е твоят краен връх.
Кимни им ти и се засмей. Да си щастлива ти посмей.
И само помни.
Дишай...
Синьото. - То ли спира гаденето?
Както и всичко друго. - Достатъчно! Спрете да пеете!
Карате ме да мразя Бог. - Плашиш ги.
Те ме плашат. - Да направим упражнения за доверие?
Хотелът е уреден, няма закуска, но наблизо има закусвалня.
Звучи чудесно. - Вършим нещо страхотно.
Ние сме страхотни хора. Всичко е страхотно.
Ще ми донесе втора награда „Тони“. - Боже мой!
Какво? Знаеш колко са политически наградите.
Не гласуват за теб, а за репутацията ти.
А моята в момента е малко замърсена. - Заради скандала в театъра?
Когато звънне телефон по време на представление...
Беше твоят телефон! - Не го знаех!
Беше в перуката ти! - Не го знаех тогава.
По този начин ще изчистим репутацията ми
и ще спечеля, какъвто и да е следващият ми проект.
Алчна си. Аз ще се радвам и на едно Тони.
Мислех, че ще успея с Рузвелт. Трябва ми победа.
Писна ми от отказите. Не съм Ди Ди Алън.
Много гадно. - Гневен съм на живота.
Не, Трент. Отново повръща. Казваше нещо за твоя...
В този бизнес съм, защото го обичам,
но и да опровергая всички, които не вярваха в мен.
Учителите, децата, ужасните ми родители.
Да докажа, че мога да направя нещо важно.
И точно това правим. Нещо важно.
Надявам се да не се провалим.
Давайте.
Казвате, че щатският прокурор ни принуждава да направим бал?
Не, тя иска да проведем бал за всички.
Това са принципите на американската демокрация.
Това не е Америка, а Индиана.
Добре.
Да се изясним, това е Америка и всеки има право на мнение...
Като вас.
Синът ми няма да ходи на хомосексуален бал.
Благодаря ти, Бевърли!
Отново, не е хомосексуален бал, а е за всички.
С хомосексуалисти. - Присъствието е по желание.
Съжалявам, че сте разстроени,
но балът се организира от ученическия съвет.
Нека чуем и тях. Алиса?
Очевидно искаме да имаме бал.
Предполага се да е празник за... - Добре, благодаря ти.
Мила, съжалявам, но не учениците решават.
Става въпрос, че правителството разбива общността ни на парчета.
Голямото правителство ни отнема свободата на избора.
Добре. Добре. Не е за правителството.
Ема, за какво става дума?
Искам да отида на бал, както всяко друго хлапе.
Но не може, и затова намесихме съда. Запитайте се.
Кое точно ви плаши у гей хората?
Задръжте! Спрете! На мига!
Това, което правите е грешно.
Извинете, кои сте вие? - Къде е нашето момиче? Ема!
Аз съм Ема. - Ема, казвам се Бари.
И съм тук да ти кажа, че не си сама. Гей съм като кутия с перуки.
Дошли сме от Ню Йорк да те спасим. Утре ще имаме митинг.
Ще има плакати, хореография. - Извинете.
Извинете! - Засрамете се!
Извинете!
Какво става? Кои сте вие? - Ние сме освободители от Бродуей.
Я млъкнете! - Дошли сме да отворим
сърцата и умовете ви. Петимата ще ви научим...
Къде е Ди Ди? - Ще видиш.
Боже мой! Това е Ди Ди Алън. - Ще ви кажа следното,
които и да сте.
Знам какво се тук върти и моят гняв расте.
Прочетох новина и трябваше да съм тук!
И освен, ако не бъда и чудотворец...
Няма да издам
нито звук!
Чуйте, чудовища слепи. За кои се мислите?
С нормите ви остарели тук ще си останете.
ЛГБТ обществото си остава нерушим.
Ядосана бях, за да проверя тоз акроним.
Но не гледайте мен, а тази мила...
Ема! - Ема, мъчение у нея виждам аз.
И чуйте ме поднасям ви дилема.
Как заглушаваш жена, позната с мощен глас?
Давай, Елинор! - Със глас!
Но не гледайте мен. - Разкарай ги оттук!
Давай и ме заплашвай, но си имам силна вяра.
Със селяни се оправях в "Красавицата и звяра".
Клеветите познавам. Ще ги спреш със висок тон.
Веднъж казаха, че съм стара за Ева Перон.
Ева Перон!
Но не гледайте мен. Вижте Ема само!
Към равенство, ний да се стремим.
Не снимайте, освен ако в Инстаграм не го качите.
С хаштаг "Диди подпалва всичките тук".
Но не гледайте мен. - Сладко.
Не съм аз тук да правя цирк, но сърцето на Ема плаче.
И точно тук се намесваме, с движения ще ви разплачем.
Но не гледайте мен, макар да ме следите.
Публичността не ми е крайна цел. - Викни охраната!
Не стойте вий с превръзки на очите.
За вас аз ще се боря. Светлина ми дайте, моля!
Но не е за... - За...
За мен!
Боже Господи! - Но не гледайте...
Това е за, Ема, а не е за...
Мен!
Ти ли беше отговорен за това? - Нямам идея какво се случи там.
Непознати нахлуват, а ти не правиш нищо.
Какво училище ръководите, г-н Хокинс.
Извинете, г-це Алън, аз съм Том Хокинс, директор.
Какво правите? - Ще покажем на тази общност,
че гей хората и тези, които ги подкрепят, като мен,
са направени от едно и също тесто.
Ако тук няма гейове, защо приложението ми пощуря?
Ние не сме чудовища. Ние нарушаваме традициите.
Фен съм ви.
Наистина? - Да, такъв съм.
Какъв фен? Голям, малък? Такъв, който би ме наръгал?
Може да се каже, че съм голям фен. - Не сте от обичайните ми фенове.
Тъмнокожи ли? - Не, хетеро.
Хетеро сте, нали? - Да.
И хетеросексуалните гледат мюзикъли. - Чувала съм, но мислех, че е мит.
Така да се каже. - Да, така е.
Фен съм ви от мюзикъла, който ви донесе първото Тони.
Гледали сте "Погълни Луната"? - Да.
Изпълнението на "Тя още се учи" е невероятно.
Тази песен ме направи звезда. - А мен фен.
Ди Ди, да побързаме. - Добре.
Г-це Алън, това е деликатна ситуация и ще ви помоля да се отдръпнете.
Да се отдръпнем? Точно това няма да направим.
Разбирам, опитвате да ме обезоръжите с ласкателства.
Но, Том, те ме правят по-силна. Подхранват егото ми.
Това беше откачено. - Знам.
Наистина откачам. - Недей. Имаме план, нали?
Ще отидем заедно на бала, за да не се крием повече.
Сигурна ли си за това? - Сигурна съм само за едно.
Бунт не искам да започвам, нито възпитателна
приказка да ме наричат или назидателна.
Жертва те ще ме направят, няма да го позволя.
Искам нещо просто и ще го отстоя...
Искам да танцувам с теб.
Пътят наш проправяме. И да съм с теб.
За другите забравяме. И щом сме тук,
вече няма да сме във тъга.
Само песен трябва ни.
Тук, сега.
Цял спектакъл аз не искам, диско топка да виси.
Нощта да не прекарам с брокат в косата си.
Във навалици не искам. Малко искам, ти познай.
Искам само тебе. Тук с мен да си докрай!
Искам да танцувам с теб.
Пътят наш проправяме. И да съм с теб.
За другите забравяме. И щом сме тук,
вече няма да сме във тъга.
Само песен трябва ни.
Тук, сега.
Майка ми, ще вървя. - Добре.
Чао.
Само песен трябва ни.
Тук, сега...
Боже.
По-зле е от автобуса. - Поне е по-тихо.
Трябва ми питие. - Здравейте.
Дикинсън, четири стаи. Обадих се вчера.
С различна големина според йерархията в групата, нали?
Къде е моят апартамент? - Нямаме апартаменти.
А сега имате ли?
Нямаме апартаменти. Всички стаи са еднакви.
Сигурно знаете коя съм. Поне искам стая до спа центъра.
Няма спа. - Анджи, тук ще ни наръгат и убият.
Знаеш го, нали? - Бяха му дали три звезди!
Имате ли хижи? - Не, нямаме хижи.
Ами сега? - Какво е това?
Награда "Драма Деск". Знаеш. - Отново повърнах в автобуса.
Може ли да видя лекаря? - Боже, това си ти.
Ти си онзи тип от "Говори на ръката".
Може ли ключовете? - Добре, да започваме.
Да променим малко умове. - Благодаря.
Кладенец на желанията! Пожелай си, Ди Ди.
Пожелавам си смъртта. - Сцената се урежда, а песента?
Относно това. Агентът ми подведе.
Г-н Сондхайм не ми е фен. Обратното. - Боже мой...
Господи, Трент, прецакал си ни. - Спокойно, самият аз написах нещо.
Вдъхновяващо е и доста хуманитарно.
Децата от "Годспел" ще помогнат, а те си имат костюми. Моля.
Господи! - Да.
Ужасно е. Ако го изпеем, ще ни освиркат.
Трябва ни просто послание, което те докосва.
Всичко нужно е тук. - Освен сцена.
О, вие, безверни. Имам сцена и публика от 2500 души.
Това е невероятно! - Какво е? Някой красив театър?
Не, по-скоро арена?
Арена?
И до тук стигнахме.
Дами и господа.
Тази вечер Камьонозавър няма да бъде забавлението ви.
Но имаме гости от Ню Йорк, които ще пеят за нетолерантността.
Привет. Аз съм Трент Оливър, актьор, активист, възпитаник на Джулиард.
Ема, това е за теб.
Както дъждът подхранва силно розите,
и майките на децата си, им дават крила.
Аз приех това, че съм звезда роден.
И нека всички се включим във песента.
Да се прегърнем, събратя. Знам, трудно е това.
Ние, сестри сме и братя. От Джулиард го знам това.
Предразсъдъците си махнете до един.
И нека да превърнем света пак във Рай, амин.
Носителката на две Тонита, г-ца Ди Ди Алън.
Трент, ще ти смъкна лицето. - Съжалявам.
Писнало ми е вече от провали. Какво ще правим сега?
Тръгваме, но първо ще убием Трент. - Ами момичето?
Здравейте, всички. Имаме новини.
Благодарение на натиск от прокурора балът е върнат!
Какво? Успяхме!
Ето, не сме самовлюбени.
Да се изясним, не е заради вас... - Може би е.
Всички се побъркаха, щом вие пристигнахте.
Прокурорът може да е имал основание, но вие изплашихте хората.
Изплашили ли сме ги! - Важното, че сега ще ходиш на бал!
Да! - Какво ще облечеш?
Мислех си за смокинг и кецове. Не знам. Има ли значение?
Има ли...
Миличка. Не те познавам, ти мен също,
но те умолявам, нека те облека за бала.
Става ли? Към бутиците. - Няма бутици тук.
Имаме Кеймарт! - Какво?
Кеймарт.
Добре.
Ще видим колекцията на Риба Макинтайър в Кеймарт.
Може ли утре? У нас. Трябва да видя дали още имам среща.
А аз ще се подготвя. Ще ме откараш ли с твоя пикап?
Понеже съм лесбийка карам пикап? - Така ли е?
Млъквай. - Някой гладен?
Какво има наблизо? - Видях "Голямо момче".
Имат гей бар? - Обожавам "Голямо момче".
Аз не мога, в гей бара всички ще ми скочат.
Хубаво е Ема отново да се усмихва. Не й бе лесно.
Предположих. - Дори преди скандала с бала.
Когато се разкри, родителите й я изгониха.
Наистина? - Да, беше на 16.
Беше много грозно.
Както и да е, благодаря ти, че й помагаш.
Или поне опитваш.
Том? - Да?
В града има ли ресторант със съдове и прибори...
До мола има "Епълбий".
Искаш ли да идем? - Да. Заведи ме там, моля.
Благодаря. Много си мил. - Пак заповядай.
Познай кой ден е? - Кой?
Денят на поканите! - Хей, Кейли!
От малък казват, че съм звезда,
но всеки път аз удрях на греда.
Живот чудесен, но отегчен.
Мечтаех някой да е до мен.
И нещо изскочи,
което преобърна живота ми.
Защото ти изскочи
и виж какво причини!
Ела на бала с мен, Кейли! - Такъв си идиот. Разбира се.
Шелби, твой ред е.
И лесно стана във всеки час,
щом ти дойде точно във моя клас.
Сърцето ми пак заби лудо,
понеже си единствено чудо.
И нещо изскочи,
което преобърна живота ми.
Защото ти изскочи
и виж какво причини!
Ела на бала с мен, Шелби! - Да, сеньор!
Успя. Направи го. Имаме бал заради теб.
Голяма лудост е. Вече гледах шест покани.
Хората ще ни видят заедно и ще е невъзможно да не те целуна.
И знаеш какво ще си помисли майка ми.
Няма да откачи напълно сред хора. - Тя няма значение.
Ние сме важните. Най-накрая ще сме себе си.
И няма вече да крием чувствата си.
Няма, ако си ти до мен.
Щом балът е пак, обратно в такт.
И видят ли ни хванати за ръце...
Няма връщане, знай това. Няма как.
И обещаваш!
Пестя пари, за да гледам мюзикълите на Бродуей.
А като свърша парите се промъквам. Не казвай на никого.
Искам да кажа, че съм те гледал много пъти.
Г-н Хокинс. - Г-жо Грийн.
Привет. Аз съм Ди Ди Алън. Не сме се запознали.
Привет. Ди Ди Алън. - Наясно сме.
Г-це Алън, сигурна съм, че познавате порядките по света,
особено на Бродуей. Там е общността ви.
Но не познавате нас, този град и ценностите ни.
Тук само от името на младо момиче,
чийто глас може би не се чува от общността ви.
По-добре си останете актриса, а не активистка.
Приятно хапване.
Не сме искали да се пречкаме. - Оценявам всичко, което правите.
Да сменим темата. - Да.
Кажи ми... Не съм го казвала на никого.
Разкажи ми за теб. - За мен?
Знам ли. Директор в малък град.
Знаеш, може да е потискащо, но поне имам работа.
Да, късметлия. - Необвързан.
Моля? - Подхвърлям, че съм необвързан.
Наистина?
Изненадана съм. - А аз пък, че ти си изненадана.
Само мюзикълите и училищната администрация ме разпалват.
Написах го в сайт за запознанства и се появи съобщение:
"Ще си останеш сам завинаги."
Но си така умен, а също си и красавец.
Благодаря ти. Мисля, че хора като теб
са късметлии, че са заобиколена от свои хора.
Моите хора? Не съм родена на Бродуей?
Аз съм от Пенсилвания. Израснах бедна.
Цялото това...
Сама го измислих.
Аз съм момиче от малък град...
С голяма мечта.
И също подхвърлям, че съм необвързана.
По-скоро разведена. - Май го четох. Водещият Еди Шарп?
Изкарахме 15 сърцераздирателни години.
Навярно е трудно да си Ди Ди Алън, звездата от Бродуей.
Знаеш ли, трудно е.
Понякога си мисля да напусна. - Не. Не може да го направиш.
Защо не? - Искам да си вършиш работата.
Дните ми са тягостни. Нямам нито миг покой.
Чувствата ми стават яростни от глупостите безброй.
Всичко е бюрокрация и ставам малко избухлив.
Тук театърът помага.
Той ме поддържа жив.
Казваш, че театърът е разсейване?
Разсейването е моментно. Бягството те лекува.
Ние ви търсим да ни отмъкнете
от тягостното ежедневие.
Когато животът ни поднася тъги една след друга.
Вие разсейвайки ни, ни правите услуга.
Ние ви търсим в добри и лоши дни
и забравяме за малко за външните злини.
Вдигне ли се завесата и сякаш сме с крила
и сякаш отлитаме пак у дома.
Да, у дома.
Трябва ни утеха, за когато животът не е лесен,
а отговорът е просто да избухнем с песен.
А природните закони изглежда не важат,
когато всички затанцуват заедно в синхрон...
Караш го да звучи красиво.
Ние ви търсим дори когато
в живота ний затънем като в блато.
Затова не се предавай и това го запомни.
Следващият път като се огледаш,
ще ме видиш,
чуваш ли?
Чудесна снимка. - Ужасна е.
Погледни фона. Да не би да летим?
Сладка е. - Ами...
Трябваше някак да усети, че още е част от това семейство.
Има ли алкохол в това? - И още как.
Като каза лимонада... - Лимонада от Индиана.
Влюбих се в теб. Ти си най-готината баба.
Нека те питам нещо. Какво е преживяла Ема?
Не би разбрал какво е дъщеря ти да се откаже от детето си.
Съжалявам. - Щом Ема се разкри, не го понесоха.
За лошите родители и разбитото потомство.
Но Ема е добре. Тя е силно дете.
Не говорех за нея.
И теб ли са изритали? - Тръгнах си преди това.
Това е единствената ми хубава рокля.
Да, може да я носиш на бала или я пази,
ако направят нова версия на "Малка къща в прерията".
Това е. Харесвам го. - Ема, нека те облека за бала.
Не знам. Много ми идва. Ти какво носи на твоя бал?
Щях да нося сребрист смокинг.
Аксесоари в морско синьо.
Чаках отвън момчето, по което си падах,
но като го видях с гаджето му, замръзнах.
Не можах да вляза. Нямах твоя кураж.
Не става дума за мен, а за теб.
Обещавам ти, че ще запомниш тази нощ.
Как ще е облечена срещата ти? - Не знам.
Не съм ходила у тях. Майка й не знае за нас.
От кога сте заедно? - Година и половина.
Но и тя ще се разкрие довечера.
Много съм уплашена. - Ела тук.
Въпросът е, че си смела. Ти постигна всичко това.
Знаеш ли какво ще видят хората довечера?
Ще видят най-смелия човек. - Трудно е.
Всяко момиче ли минава през това? - Да, из целия град се готвят.
Опитват да изглеждат зашеметяващо, но си губят времето.
Защото нямат твоето сияние.
Плашещо е, че ти се доверявам напълно.
Може ли да отидем на пазар в мола? - Може ли?
Развихрете се! - Да вървим.
Но се преоблечи. Ужасно е.
Знам, че може да те плаши. Довери се ти на Бари.
В лебед ще превърне тази патица.
Видът ти плаче за промяна, с гримове ще правим смяна.
И ще те пристегнем здраво ето тук. - Ще пропусна.
Като на подиума моден мисли, бъди свободна.
Преметни коса като Шер и всяка кралица.
И не искам да съм груб, но безизразна си като платно.
Нека да видят, за теб е вечерта!
Има нещо вярно, в живота няма равно.
Единствен дубъл получаваш ти.
Да, давай умело и действай ти смело!
Нека да видят, за теб е вечерта! Пасва!
Каквото и да облечеш, трябва да блеснеш.
Как? - Нека г-ца Гликман ти покаже.
Знай аз не съм кротувал и твоят Бари е флиртувал.
Погледа надменен леко покажи.
Схващам цялата идея. - Аз съм кръстницата фея.
Време е с теб да се преобразим. - Хайде!
Има нещо вярно, в живота няма равно.
Единствен дубъл получаваш ти.
Да, давай умело. - Ще действам аз смело!
Нека да видят, за теб е вечерта! - Какво?
За мен е тя!
Не вярвам, че ще се случи. - Да, тя почти не го съсипа.
Ще си го получи. - Изглеждаш секси.
А ти още повече.
Може да звучи надуто, но това си е прочуто.
Как раздвижвам моята снага.
И трябва да ми го признаеш. Аз каква съм, ти си знаеш!
Нека да видят, за нас е вечерта!
Има нещо вярно, в живота няма равно.
Посочвам очевидното сега.
Да, давай умело. Ще действаме смело.
Нека да видят, за нас е вечерта!
Алиса, красива си. Винаги носи косата си така.
Мамо. Искам да ти кажа нещо за довечера.
Нека не го разваляме. Потрудих се за бала
и искам му да се насладя. Ще имаш бал като нормално момиче.
Погрижих се. - Какво значи това?
Мразя като някой ми се пречка, знай. Нещо лошо го очаква, ти познай.
Аз съм си такава, лукава. Всякакви проблеми мога да реша.
Всички са доволни, няма да сгреша.
И точно тук ме слиса, хубава Алиса.
Моя си звезда, тръгвай вече към бала...
Има нещо вярно, в живота няма равно.
Посочвам очевидното сега.
Да, давай умело. Ще действаме смело.
Нека да видят, че за нас е...
Нека да видят, че за нас...
Почакай. Ще ти отворя.
Готови ли сте? - Готови сме. Искам да снимам.
И ето ни. - Боже Господи!
Виж се само! - Невероятна си!
Сигурни ли сте, че не е много момичешко?
Не, идеалното количество момичешко. Справил си се.
Къде е срещата ти? - Ще се чакаме вътре. Още е плаха.
Добре, тук те оставяме. Работата ни приключи.
Върви и се забавлявай. - Ще ме придружиш ли? Нервна съм.
Разбира се. Дръж се. Готова? - Да.
Чантичката в другата ръка.
Кой иска пунш? - Само, ако има алкохол.
Влизането й. Хубавият пикап.
Наистина го правим! - Давай.
Какво става? - Опитвам се да разбера.
Какво се случва? - Къде са всички?
Има нещо странно. Паркингът е напълно празен.
Каква е темата? Смърт? - Г-н Хокинс, къде са всички?
Мамо, защо не сме в салона? - Имаше проблем и сменихме мястото.
Мамо, какво става? - Съдът нареди
да направим бал за всички. - Спокойно. Изпълнихме исканото.
Имало е съпротива и без мен родителите
организирали два бала. Един в центъра за учениците,
а този само за теб. - Дадохме й бал.
Какво? - Не може да е.
Съучениците ми писаха, че ще е тук.
Лъгали са. Било е част от плана.
Излъгали сте ме? - Кой ли е лъжецът?
Знаем за теб и Ема и ти правим услуга.
Не. - Боже мой. Това е жестоко.
Ще се разплача. - Мила, погледни ме.
Искам да се прибера. - Знам. До теб сме.
Не, не. - Мила.
Има нещо вярно,
в живота няма равно.
На предразсъдъците си във плен.
Ние действахме смело,
но провалихме се умело.
Тази нощ, уви, не бе
за мен!
Алиса? - Кълна се, не знаех.
Нали ти го организираш. - Били са Шелби и Кейли.
Разбрали са, че сме заедно и са скрили, за да не ти кажа.
Тогава ела при мен. - Не мога. Майка ми е тук.
Зарежи я. Кажи й, че си гей.
Кажи й, че сме влюбени. Това беше планът.
Много съжалявам.
Забавлявай се на нормалния бал. - Почакай, Ема. Ема!
Ето какво ще направим. Отиваме на онзи бал.
Не могат да ни спрат. Отиваме... - Не! Достатъчно.
Това вече е най-ужасната нощ в живота ми. Не ми помагайте.
Ема! Ема!
Това е същинско бедствие. - Това е ПР проблем.
Не, Шелдън, имахме такъв проблем в Ню Йорк.
Това трябваше да го разреши. Но това...
Това е сърцераздирателно. - За това ли дойдохте? За реклама?
Помолиха ме да прочета следното.
"Случилото се не е било част от план да унижим това момиче,
както пишат в пресата. Родителският съвет реши,
че Ема няма да е в безопасност, ако й позволим да отиде
на бала с другите ученици. Заради неудобната истина,
че някои не харесват начина й на живот."
Още не мога да повярвам. Какъв кошмар.
Искам да съм оптимист, понеже играх Нели Форбуш
в мюзикъла "На юг от Тихия океан", но...
Това е наистина ужасно.
Благодаря, че си до мен тези дни. Добър приятел си.
Така ли? - Да. Изненадана ли си?
Не, просто...
Аз съм в балетен ансамбъл. Аз...
Никой никога не ми благодари. Нито ме забелязват.
Цял живот опитвам да не излетя от бизнеса
и да не се напия.
Много си мила. Благодаря.
Ще преживееш това. Знам го.
Мислех, че няма да се почувствам по-зле
след като нашите ме отхвърлиха.
А сега това, и се чувствам по-зле.
Мила... - Не съм се чувствала по-самотна.
Но ти не си сама. Имаш мен.
С теб сме докрай. Имаш приятели. - Къде са те?
Пристигнахме. Не, не. - Добре.
Ема, може ли да влезем? Носим "Хаген Даз".
Скъпарски сладолед. - Знам го. Дай го насам.
Ема, знам, че не искаш помощта ни, но това не може да им се размине.
Знам, че всички са ядосани.
Но да признаем, че влошихме нещата.
Най-добре да си дезинфекцираме нещата и да си ходим.
Няма да си тръгнем, Ди Ди. Ще останем и ще поправим всичко.
Трябва да спечелим пресата. - Но как?
Трябва да станеш лицето на това. - И ще получи бал?
Вече говорим за правилно и грешно.
Трябва ни голяма публика, праймтайм. - Тогава да ползваме скрития си коз.
Едно обаждане до Еди Шарп. - Не. Не.
Прав е. - Ако го помоля за нещо,
той ще поиска къщата в Хамптън. Иска я от години.
Шелдън, трябва да я покажем по телевизията.
Чудесно. - Не, не е.
Няма начин да изляза пред камера
и да разкажа историята си пред милиони.
Виждаш ли? - Моля те, върви си.
Ема, ако не направиш нещо... - Бари, върви.
Добре, разбирам. - Хайде. Хайде.
Ще се погрижа. Знам какво правя.
Трябва да има начин да избавим нацията
от този рак на нетолерантност. - Какво стана с турнето?
Отмениха го. Но ще се опитам да събера млади хора
и да се опитам да достигна до тях.
Да вземем ли още? Този път с две лъжици.
Хайде.
Трябва да спра. - Преди да ме поучаваш
или да ме сриташ с тези крака на антилопа,
или каквото ще правиш, знам, че трябва да сторя нещо.
Но не мога. - Трябва! Направи го за всички нас,
които сме зад кулисите и чакаме свободата.
Уплашена съм.
Чуй една история. Годината е 1975.
Премиерата на мюзикъла "Чикаго". Цялата трупа е съборена от грип.
Стигнали са до третата дубльорка за Рокси Харт, а тя е уплашена.
Точно като теб. А Боб Фоси, педантичен до ужас,
я тренира до безсъзнание, а тя е ужасена.
Тя повтаря движенията като робот и Фоси й казва:
„Момиче, хайде, събуди се.
Знаеш движенията. Знаеш песните.
Но къде е заззът, скъпа?"
И въпреки че не е чувала тази дума, на мига е знаела какво значи.
И излязла на сцената, и изиграла ролята по такъв начин,
че публиката избухнала в аплодисменти и овации!
И това момиче си била ти. - Какво?
За колко стара ме мислиш? Било през 1975 г. Не.
Всеки ученик на Боб Фоси знае тази история.
Важно е да намериш своята светлина.
Щом пред теб стои стена и изпълнен си с тъга и тревоги.
Дай малко зазз!
Ако смелостта се изпари, кой ще победи тез тревоги?
Дай малко зазз!
Зазз е стил с увереност и не е лъскав трофей.
Щом усетиш неувереност,
страхът ще стане скоро твой собствен лакей.
Ако кажат ще се провалиш, как ли ще ги спреш?
Дай малко зазз!
Няма спирка пред момиче, пръскащо екстаз...
Кимни с глава, вдигни крака.
Като всяка тук жена.
Не се предавай ти.
А дай малко зазз! - Не мисля, че мога.
При мисълта за толкова хора, ми се разтреперват ръцете.
Ако ръцете ти треперят, превърни ги в джаз ръце!
Не си ли по-добре? - Не.
Опитай това.
Неловко е. - Не разбираш същността на зазз.
Това не е движение, то идвам от самата теб.
Раздвижи се и дай малко зазз.
Затвори очи. Помисли за г-ца Грийн. За фалшивия бал.
Сега помисли, че правиш нещо по въпроса.
Виждам го! Виждам твоя зазз!
Сега ме следвай!
От смелостта ще опиташ,
дори изтощен да паднеш ти.
Какво би сторил Фоси ще запиташ?
Да се променят ще ги убеди.
Ако кажат ще се провалиш, как ли ще ги спреш?
Дай малко зазз!
Няма спирка пред момиче, пръскащо екстаз.
Кимни с глава, бам! - Вдигни крака, бам!
Като всяка тук жена.
Не се предавай ти.
А дай малко зазз!
След като намери своя зазз, покажи го на света.
Знаеш ли как? - Да!
Ти някак си стана моя жена.
А ти моят мъж.
Не бива да сме тук. - Петък е ден за романтични комедии.
Трябва да вкараме Ема в телевизията. - Шелдън се е заел.
А как действа това? - Инфрачервена светлина.
Намалява възпалението. - Супер.
Но може да взриви лицето ти. - Какво?
Гледах този филм с Еди.
Беше първата ни среща. - Наистина?
След това ме изведе на вечеря.
Е, аз го изведох. Той нямаше пари.
Прохождаше в комедията и нямаше предаване като сега.
15 години той нямаше пари. И аз платих сметката.
Кофти ход. - Без майтап. Още плащам.
Може ли да ти кажа нещо? - Приятно или дразнещо нещо?
Не си го преживяла. - Не го казвай. Повярвай.
Вече е в миналото. Бясна съм на себе си.
Защо ми отне толкова, за да разбера какъв е.
Знаеш ли, вярвах му всеки един път?
"Кълна се, няма нищо." "Тя не значи нищо за мен."
Но накрая разбрах посланието. Той не ме обичаше.
Той дори не ме харесваше.
Но харесваше парите. Затова се измъкнах.
Измъкнах се и му дадох половината си пари.
И ето ние пеем пред камиони, а той има популярно шоу.
Още му дължа от парите за безработни.
Аз съм Еди Шарп! Какъв е днешният мъдър съвет?
Не подписвай предбрачен договор!
Знаеш ли кое е най-лошото?
Затворих се.
Той взе малкото ми, деликатно, боровинково сърце
и го смачка.
Какво? - Ето какво ще направиш?
Ще облечеш нещо убийствено, като жълтото наметало и тези ботуши.
И ще нахлуеш при онзи директор като лошо момиче.
Том? Том е почитател. Приятел.
Той те харесва. - Като почитател. Приятел.
Не знам. Вече изобщо не ме харесва. - Да спрем. Бих убил,
някой да ме гледа, както той теб. - Спри се.
В момента ръчкаш сърцето ми с пръст.
Твоето още туптящо, деликатно, боровинково сърце?
Мислиш ли, че наистина ме харесва? - Боже мой, да!
Бари!
Обичам те! - Обичам те!
Ти си просто всичко.
Така, това, както ти предложи.
А ботушите? - И сладките ботушки.
Това е.
Това е добро.
Сега си ти.
Мислех си за теб, откакто сме тук.
Знаех, че ще го обърнеш към мен. - Мисля, че е време някой
да сръчка твоето гей сърчице. - Наистина ли? Добре.
Защо си избирам само супер красавци? - Родителите ти. От Охайо си, нали?
И? - В Индиана сме. Близо е.
Виждам накъде биеш. - Имаш двама живи родители,
до които няма да си по-близо. Мисля, че трябва да им се обадиш.
Не. Те ме отхвърлиха. - Дали наистина?
Казах им, че съм гей, а те казаха, че ще ме заведат на терапия.
Нека видят истинския теб, преди да е късно.
Иначе може да съжаляваш.
Не аз трябва да съжалявам.
Бях детето. Аз бях детето.
Бях на 16.
На 16 и ужасен. Ужасен!
Исках само едно от тях, а не го получих. Затова недей...
Привет.
Какво сте направили?
Прекъсвам ли нещо? - Проверявах дали таблетките
за дезинфекция на писоарите са отровни.
Как да ти помогна? - Цял ден обикалям из града.
Поразгледах.
И...
Чудех се дали би искал да ме изведеш на вечеря,
и отново да ми се възхищаваш. - Не, не бих искал.
Ако ме извиниш, имам работа. - Защо всички са ми все ядосани?
Говорейки от мое име, защото си нагаждачка.
Дойде тук за реклама. Лош човек си. - Никой не ми говори така!
Запознанството ни беше голямо разочарование.
Исках да си Долорес? - Коя пък е тя?
От "Погълни луната".
Беше радостна. Пълна със смелост и надежда.
Но тя не е истинска. - Но ти я направи истинска.
Когато изпя "Тя още се учи" ти призна, че не си идеална
и можеш по-добре. Точно заради това не те уволниха.
Смирение, достойнство.
За такава те мислех. - Е, не съм. Не съм Долорес.
Аз съм една много, много добра актриса.
А ти си само провинциален директор,
който не различава фантазия от реалност.
Приключихме ли? - И още как.
Тя още се учи.
Ти надявай се.
Дали е перфектна?
Ще ти кажа "не".
Знам какво правиш.
Тя има да учи,
но ще се получи.
Ще се изкачи най-отпред.
Умолявам те, сър. Не бъди късоглед.
Няма да се получи, вече не съм ти фен.
Тя още се учи, успява напук.
Ти мнение имаш. Кажи нещо тук.
И всичко е точно, за туй ти нарочно
ще си май на първия ред.
Умолявам те, сър. Не бъди късоглед.
Ди Ди, това е като фантазия, която не искам да имам.
Всеки мисли си, че с извивки си и няма да успея.
Даже ти реши, тя сигурно греши.
Дай ми време, видиш ли, дарбата ми ще лети.
Без съмнения ще повярваш в мен ти...
Тя още се учи, ще се убедиш!
Има и тайни и тях ще видиш.
И тази кралица има си корица.
Да я опознаеш е ред!
Умолявам те, сър. Бъди така добър.
Не бъди късоглед...
Признавам. Докосна ме.
Виждаш ли? Не съм изгубена кауза.
Това бе напълно безкористно изпълнение.
Хората ще плащат луди пари за него. - Вие сте свободни.
Ди Ди, да не взимаш пари за извинение, не е безкористно.
Моля? - Ако искаш хората да те харесват,
трябва да си добър човек, поставящ другите пред себе си.
Но аз съм знаменитост. Аз съм важната. От години е така.
Ще трябва да променя мисленето си.
Да преосмисля взимането и даването.
Да. - Ще ми трябва помощ. Трябва ми...
Учител.
Моля те.
Да отидем другаде и да поговорим какво е добър човек.
"Епълбий"?
Здрасти. Благодаря, че дойде. Не знаех дали...
Какво искаш? - Съжалявам за бала.
Беше ли замесена? - Ема! Познаваш ме.
Дали? Какво е това? Какви сме ние?
Знаеш какви сме. - Не, не знам.
Знаеш ли какво беше да стоя сама в онзи тъп салон,
знаейки, че хората са се наговорили да ме наранят?
Сигурно е било ужасно. - Беше.
Най-лошата част...
Ти не дойде, дори когато знаеше какво се случва.
Не дойде да ме хванеш за ръка и да ме изведеш оттам.
Не можех. Майка ми е контролираща. - Защо?
Косата да е перфектна, оценките - на ниво.
Бъди в клуба по дебати, пример за това общество.
И на лагер религиозен през лятото бъди.
Правила безброй, щом Алиса Грийн си ти.
Трофеите да са само за първо място, знай.
Подготвяй се ти безспирно за битките безкрай.
За майчините жертви кралица ти бъди.
Действай бързо, щом Алиса Грийн си ти...
И мечтаеш си за свят, където свободен ти да си.
И щом те критикуват, да не мислиш какво за теб се гласи.
В този друг живот казваш си смела ти бъди, до зори.
Не желая аз лъжи.
И чувствата си прикривай, теглото да се следи.
Мажоретка, ако не си, от преструвки не боли.
Всичко ти усъвършенствай и бъдещето си гради.
Не оспорвай, щом Алиса Грийн си ти...
Качествата си силни, действай и подобри.
Баща ти може и да се върне. Майка ти те убеди.
Не си която майка ти иска и нито себе си.
Живот в лъжи, щом Алиса Грийн си ти.
Ще разкажа публично историята си. Ще бъдеш ли до мен?
Искам, но... - Искането не е достатъчно.
Вярвам, че имаш чувства към мен.
Но не мога повече така. Боли ужасно много.
Късаш ли с мен? - Предполагам, че да.
Чао.
Не си която майка ти иска и нито себе си...
По СиЕнЕн казаха, че градът ни прелива от фанатизъм.
Онзи от "Говори на ръката". - Привет. Реших да се разходя
и да попия от чара на Америка. - Не ни интересува.
Май имаме идеологически различия, но ако се опознаем, ще ги решим.
Аз ще започна. Аз съм Трент. Актьор.
Възпитаник съм на Джулиард. Вероятно сте чували за него
в часовете по драма. - Нямаме такива часове.
Обяснява липсата на емпатия. Например ти. Защо мразиш гей хората?
Добър човек съм, нали, Шелби? - Да. И всички ние.
Ходим на църква. - Да, християни сме.
Сигурно нарушавате правилата в Библията.
Това е различно.
Дали? Не може да си подбирате кои правила ви харесват.
Не го правим. - Така ли? Тогава какво е това?
Кейли има си татус,
но ще падне нейният статус.
Виж какво ти предстои. - Какво?
Ще гориш сама във вечни пламъци.
Шелби, сладка си и ти,
но се спри със тез лъжи.
Не си девствена, нали?
Ще те съдят за тез недостатъци.
Но първо, моля, ти се опомни.
Потърси се, ако си изгубен.
На Исус словата си спомни. - Наистина?
Но едно е на върха.
Обич давай. Обич давай.
Обич давай е върхът!
Обич давай. Обич давай.
Обич давай е върхът!
Май започвам да разбирам. - Какви ги говориш?
Дори малко ли не съчувствате на Ема?
Нали преди излизахте заедно. - Преди да стане гей.
Може би винаги е била. - Точно, такава я е направил Бог.
Все тая. - Децата от "Годспел".
Как е, Трент? - Ще ме подкрепите.
С кое? - Опитва да ни обърка.
Доведеният ми баща казва... - Значи вашите са разведени?
Да, и? - Разводът е забранен.
Ще ти кажа аз това,
виж свещените слова.
Майка ти чака смъртта.
Как е утре, ако няма планове?
Нямаш право да решиш
кой закон ще нарушиш.
Ръце дано не пускаш си.
Според писанията ще ти резнем... Ръцете.
Но първо, моля, ти се опомни.
Потърси се, ако си изгубен.
На Исус словата си спомни.
Но едно е на върха.
Обич давай. Обич давай.
Обич давай е върхът!
Обич давай. Обич давай.
Обич давай е върхът!
Обич давай. - Да!
Обич давай е върхът!
Обич давай. - Обич давай.
Обич давай... - Е върхът!
Обич давай. Обич давай.
Обич давай е върхът!
Обич давай. Обич давай.
Обич давай е върхът... - Обич давай...
Обич давай, чуй зова!
Време е за равносметка, без омраза сме на сметка.
Обич давай стъпило е на върха!
Обич давай. - Обич давай.
Боже, насочи ни. Светия дух усетиш ли, кажи ни.
Нека всички да ви чуя!
Обич давай. Обич давай.
Обич давай е върхът... - Обич давай...
Е върхът!
Моля.
Привет на всички. - Няма проблем. Знае какво правим.
И съм съгласен, стига Ема да е добре.
Но не успяхме да уредим нищо. - Това не е краят. Ди Ди.
Уредих й телевизионно интервю при Еди Шарп.
За утре вечер в 20 ч. - Не и къщата в Хамптън.
Здравей, Еди, Ди Ди е, жестоката ти бивша съпруга.
Но звъня по друг въпрос.
Аз поставих нейните интереси пред моите.
Не очаквах нищо в замяна.
Нямах скрит мотив. Единствено помогнах на близък човек.
Ди Ди, колко щедро от твоя страна! - Знам!
За каква публика говорим? - Еди Шарп в делничен ден.
15-16 милиона! - Ди Ди! Ти си героят на деня!
Щедростта е новото ми хоби.
Ема! - Ема, чуй новините.
Ди Ди ти уреди Еди Шарп пред 16-милионна публика!
Това е невероятно. Благодаря. - Радвам се, че помогнах.
Ще говоря пред публика. И искам да ви благодаря,
защото без подкрепата ви, нямаше да намеря кураж.
Но дойдох тук да ви кажа, че...
Ще го направя по моя начин. Няма да ходя в телевизията.
Дължиш ми къща! - Боже мой!
Съжалявам. - Бягай!
Тя ми дължи къща! Дължи ми къща!
Тя е много емоционална.
Слушай, ще реализирам плана си, а накрая,
ще има грандиозен бал в Еджуотър за всички,
без значение кого обичат. Знам.
Това би било чудесно. - И когато се случи...
Искам да си моята среща.
Момент, ами... - Скъсахме.
Просто кажи "да". Няма друг, с когото бих отишла.
Боже. Не ме разплаквай.
Разбира се, че ще дойда с теб. - Отиваме на бал.
Боже.
Не мога да повярвам.
Вълнувам се малко.
Навярно е знак,
че дори да не трябва
трогвам се пак...
Сякаш съм върнал годините назад.
Защото пак се усещам като млад.
Ще съм с лимузина и ще съм крал.
След толкова години ще ходя на бал.
Мислех си, нощ като тази е мечта.
Обаче всичко накуп ми поднесе тя.
Ще викам да чуе туй цял квартал.
Защо да кротувам? Бари отива на бал!
На бал!
И знам на детето, което бях
щях да му кажа не тъжи,
защото идват, знай, хубави дни.
Тъгата победи, влезни и се завърти...
Бари отива...
Най-накрая на бал!
Отивам на бал.
Подобно вълнение в шоубизнеса
не съм видял, но всичко аз ще понеса.
След всички години на мама ще позвъня.
И ще й кажа, дори закъснял, вече голям съм и много зрял.
Ако си гневна, пиши ме умрял! Знай Бари.
Да, Бари.
Давай! Мамо, познай. Бари отива на...
Бал...
МАМА.
Привет, интернет. Казвам се Ема Нолан, на 17 и гей.
Може да сте чули за фалшивия бал в Индиана. Това бях аз.
Беше ужасно и дълго се самосъжалявах.
Затова написах песен за хората,
които обичат някого, по начин, по който светът не разбира.
Всички имаме своите истории,
а ето моята.
Там, някои знам, се крият от срам.
За любовта си борят се.
Опитах това да променя, изгубих се.
Но само пропадах.
Знак, там е на лице,
че надеждата спря
за моето буйно
сърце.
Ти, се появи и чувствата ни
заляха ни като потоп.
И скрихме се на хулите да сложим стоп.
Следното знам реших го, да не сме за ръце.
И сложих катинар на моето буйно...
Сърце...
Здравей, Ема. Харесах видеото ти. От къде да започна?
Май нашите винаги са знаели. - Чувствах се сам.
Той промени света ми. - Тя е моят живот.
Единственото добро. - Но винаги се крием.
Не си единствена.
И не разбрах как и кога,
но прогледнах със очи.
Каквото и да казват те
аз знам, сърцето ми личи...
Страхът вече зад мен е всеки ден.
Изправена гордо ще стоя.
Аз съм си аз. От битките не се боя.
Знай никой и нищо
няма и да ме спре...
Да си живея аз
със моето буйно...
Сърце...
Знай никой и нищо
няма и да ме спре.
Да си живея аз
със моето буйно...
Сърце...
Идва ми твърде емоционално. - Затова исках да го видите.
Кога е балът? - Нямаме пари.
Какво имаш предвид? - Вече имахме бал.
Но може да стане чудо. Има време.
Добре, хора. Да се залавяме. Сега ще навием ръкави
и със собствени ръце ще организираме бал-мечта за Ема.
За колко говорим? Колко струва един бал?
Ще трябва наем за салона. - Музика.
Осветление. - Озвучителна система.
Пак са хиляди долари. - Ясно.
Добре, ето.
Използвай я, докато я отхвърлят.
Трябваше да обявя банкрут след собствена продукция.
Да. Ами...
Вече нямам кредитна карта, защото...
Но вземете каквото имам в онлайн сметката и тези в брой.
Всичко е ваше. Моля. - Благодаря, Анджи.
Това е картата ми от "Съюз на актьорите".
Стискайте палци да работи. - Добре. Имаме напредък.
Но още имаме доста работа.
Ди Ди? - Какво?
Стига. Знам, че имаш черна Американ Експрес без лимит.
Моля ви, не. Вече дадох къща.
Точно, това ще е нищо. Хайде.
Елинор!
Франклин.
Защо да си добър струва толкова много пари?
Браво, Ди Ди.
Вече имаме пари. - Нека дадем бал на това момиче!
Учениците ще искат да изпеем нещо.
Усилено мислех над това.
Това, за което говорихме.
Звъннах на майка ти. - Какво?
Намерих номера от телефона ти.
Как позна паролата? - Рожденият ден на Бионсе.
От първи опит познах.
Защо си го направила? - Виж, Бари...
Знам, че ти не можеше. - И какво ти каза?
Нека тя самата да ти каже.
Здравей, Бари.
Ще ти дам пространство и ще бъда в учителската стая.
Не, ти... Нямаш право на това.
Не може просто да се появиш от нищото.
Дойдох до тук, Бари. - Можеш да се върнеш, ясно?
Обади ми се, нали?
Ти се обади и затвори, нали?
Реагирах погрешно, скъпи. Съжалявам.
Ясно. Ти...
Когато ни каза какво си, кой си...
С баща ти се уплашихме. Почти не знаехме какво е това.
Мислехме, че вината е в нас и сме те подвели.
Значи вече всичко е наред? Имах нужда от майка,
която така или иначе ще ме обича.
Ти ли си била уплашена? Ами аз?
Знам, че те разочаровах, Бари.
Ще тежи на сърцето ми до смъртта ми.
Мога само да поискам прошка. Сгреших.
Ами татко? Той тук ли е? - Но, той още не е...
Не е готов за това. Съжалявам да го кажа.
О, Бари.
Моля те, прости ми. Ужасно ми липсваш.
И ти ми липсваше. Така е.
И ти ми липсваше.
Не се ли умори да го гледаш? - Има осем милиона гледания.
Просто не го разбирам. - Мисля, че е смело.
Говори се, че ще има друг бал. Някой е предложил да го плати.
Кой?
Много сте щедри, хора. - Трябваше, след като взриви нета.
Цифирите не спираха да се покачват.
Обадиха се от няколко вестника.
Привет на всички. Не може бал без цветя.
Ще ги сложа на масата, въпреки че искам да ги дам на теб.
Вие сте най-добрите хора на средна възраст.
Това е... О, мила.
Искаме да поговорим за нещо с теб.
Искаме да разбереш истинската причина да дойдем тук.
Не е ли заради пая? - Ами...
Бяхме в един мюзикъл. - Чудесен при това.
И критиците ни сразиха.
Нарекоха ни нарцисисти, и заболя. Най-вече, защото бяха прави.
И потърсихме кауза, която може да ни издигне.
Да ни покаже в добра светлина. - Като да строим къщи за бездомните.
Но нищо не можем да построим. - Тогава те открих в Туитър.
Стана случайно, но явно е съдба.
Съжалявам, че ще ви го кажа, но...
Вие ще построите нещо. Ще вдигнете бал.
Спрете незабавно! Кой ви разреши да сте тук?
Аз. - Трябваше да говориш с родителите.
Това не е училищно събитие, затова не е нужно.
Ще бъда възможно най-ясна.
Твоите вярвания, не са наши. - Ема, може ли за малко?
Бях гадна, съжалявам.
Заслужаваш да отидеш на бал, като всеки друг.
Какво? Мислех, че ме мразите.
Мразеха те. С изгаряща страст,
подхранвана от векове на нетолерантност
и липса на часове по драма. - И аз съжалявам, Ема.
Обясняваш много добре. Трябва да станеш учител.
Нашият учител по драма! - Да, моля те!
Направи го.
Нает си! - Аз съм учител!
Но временно. - Не! От това се боях.
Мамо! - Нека довърша!
Ти спри да говориш и слушай!
Хората не стават гейове. Така са родени.
Не знаеш какво говориш. - Знам. Наистина.
Знам как си отгледана, но светът вече е друг.
И не е идеален, но е по-добър.
Заради хора, имащи смелостта да са себе си.
Хора като нея.
Не искам те нараня. Нито който и да било.
Искам да съм себе си.
Гледай. Обичам те, Ема Нолан. - Боже мой!
И аз те обичам. - Алиса... Слушай ме.
Много си млада и объркана. Не знаеш какво...
Просто не искам да имаш тежък живот.
Вече е тежък.
Мамо, обичам те. - Не.
Ще говорим за това довечера. Става ли?
Добре. - Точно така.
Защо не украсим? - Да украсим абсолютно всичко.
Ще направим мястото много красиво.
Виж това!
Гордея се с теб. Виж какво направи. - Не мога да повярвам.
Май подранихме. - Така изглежда.
Искаш ли по един пунш? - Не.
Има само едно нещо, което искам.
Искам да танцувам с теб.
Пътят наш проправяме. И да съм с теб.
За другите забравяме.
И щом сме тук,
вече няма да сме във тъга.
Само песен трябва ни...
Тук, сега.
Искам да танцувам с теб. - Пътят наш проправяме.
И да съм с теб. - Искам да танцувам с теб.
Божичко! Шегувате ли се?
Това е изумително. - Пристигнаха първите гости.
Момичета, невероятно е. - Виж се. Толкова си красива.
Забележителна си, скъпа!
Вярвате ли, че ние го постигнахме? - Идват деца от целия щат.
Пускаме ги след минута. - Да е както трябва.
Ти ме научи, че хората обичат купон.
И ми се случи да мисля как да е по еталон.
Всички ще гледат кой със какво е облекло.
И ще помоля за едно.
Да вдигнем бал за всеки тук, с много шум и още звук.
И всеки знай, е с теб докрай, който и да бъде той.
Вдигай бал! Накарай ги, да повярват във мечти.
Ще стане то, ако позволим.
Но до този ден, искам те до мен. Танцуваме!
Искам да танцувам с теб.
Боже мой! Получих обаждане!
Тина Луиз има херпес! Искат аз да съм Рокси Харт!
Ти какво им каза? - Имам да ходя на бал.
Браво, маце! - Не, шегувам се!
Утре съм с късен полет, затова нека започваме!
Щом сме готови. - Видение си във синьо ти.
На тез основи на бала кралица ще си ти.
И на купона корона ще ми седи.
И за танц ти се приготви.
Да вдигнем бал за всеки тук, с много шум и още звук.
И всеки знай, е с теб докрай, който и да бъде той.
Вдигай бал! Накарай ги, да повярват във мечти.
Ще стане то, ако позволим.
Но до този ден, искам те до мен. Танцуваме!
Добре.
Защо си тук?
Имаме за много да говорим.
Но дойдох, защото само едно нещо е най-важно за мен.
Ти.
Ти си ми дъщеря.
Обикнах те от мига, в който те видях
и това никога няма да се промени. Ясно?
Добре. - Добре.
Кое предпочиташ? Гардения или орхидея?
За какво? - За твоя корсаж.
Гардения.
Добре.
Не позволявай да го унищожа. - Ще опитам.
Така ли изглежда успехът? - Мисля, че да.
Супер е, нали? - Да!
Не съм мечтала за още,
а виждам може и още.
Всеки тук поканен е, поканен на дансинга.
На дансинга!
Нека да вдигнем бал за всеки тук.
С много шум и още звук.
И всеки знай, е с теб докрай, който и да бъде той.
Вдигай бал! Накарай ги, да повярват във мечти.
Ще стане то, ако позволим.
Но до този ден, искам те до мен.
На дансинга с мен и във негов плен. Танцуваме!
Искам да танцувам с теб.
Танцуваме!
Искам да танцувам с теб.
Танцуваме...
Днес!
Днес...
Танцуваме!
Превод: Н. Велев
© 2021 Translator's Heaven http://subs.sab.bz