ВИСОКО МОМИЧЕ
Какво и е специалното на тази книга?
Има дълбок смисъл, но не разбирам съвсем за какво е.
Тя е за отчуждението.
За чужда раса? В коя глава е това?
Не, за отчуждението.
За Игнациус, който иска да бъде приет в свят, който не го желае.
Би могъл, ако не е бил такъв многознайко.
Демонстрацията на интелект е защитен рефлекс, което си е трагично, защото
отчуждението му дава сила... - Но това е също част от проблема.
Започваш да разбираш.
Трябва вече да тръгвам.
Виж, знам те само от две минути, но...
Дали би искала...
Дали искам какво?
Аа... нищо важно...
Нищо важно.
Всички знаете онази висока ученичка, от вашето училище.
Онази, на която викат Леброн, Небостъргача, Дългия Джон Силвър...
Е, ами това съм аз. Шестнайсетгодишна - 1,87...
...и половина.
Докато растях, това безпокоеше баща ми.
Д-р Сийгър, дъщеря ни е на 3, а вече е 1.20м.
И все още расте. Няма ли някакви хормони?
Четох, че Диетилстилбистрол потиска растежа на децата.
Скъпи, не бива да се приемат вещества с толкова съгласни.
У някои наистина се наблюдава спиране на растежа.
Но при други имаме здравословни проблеми.
Безплодието е едно от тях.
Миличка, може да е твърде рано за въпроса, но...
Ти искаш ли деца?
Аз продължавах бързо да раста и, познайте...
Стоейки на последния ред в центъра на всички снимки
никак не повишава самочувствието.
Сега гледам да скатая деня, за да може по-малко хора да ме питат...
Ей, как е времето там горе?
Мислите, че животът ви е труден?
Аз съм второкурничка с обувки 46-ти номер.
Как ви се струва?
Фарида, колко още ще търпя това?
Опитвам да започна новия урок на висота.
Аз пък съм на висота във всички уроци.
Самонаказваш се още в началото на деня?
Обичайно депресията започва следобяд.
Как е времето там горе? - Какво каза на приятелката ми?
Фарида, недей. - Мислиш, че си забавен?
Хайде, кажи нещо смешно, шуте.
Добре, съжалявам! - Не, не съжаляваш. Аз съжалявам.
Съжалявам, че задават на приятелката ми един и същ тъп въпрос 18 пъти на ден,
защото всеки път, това убива частичка от душата и,
което пък убива частичка от моята. Благодаря ти, Душегубец такъв!
Ето, това е новият ти прякор.
Душегубец.
Честно, какво би правила без мен?
Страх ме е да си помисля.
Изправи се, вдигни глава и не се напрягай.
Какво е времето горе? - Хайде пак...
Това е моята супер яка по-голяма сестра Харпър,
която побеждава в конкурси за красота от 6-годишна.
Няма ген на растежа, но има справедливост в генната вселена.
Има алергия, като при дядо.
Какво мислите за тази? - Хмм.
Помахай с ръка.
Не знам.
Конкурсите станаха по-жестоки, отколкото по мое време.
Трябва повече да се стараеш.
Е, Джоди.
Всичко наред ли е?
Добре. - Как се чувстваш?
Не те ли боли глава, аритмия или необичайни...
Татко, знам, че живееш в страх, че ще продължа да раста,
докато органите ми избухнат, но ако щях да имам здравословни проблеми,
досега щяха да се проявят.
Остеопорозата на Яо Дефен се е проявила чак в колежа.
Държи рекорда за най-висока жена. Починала на 40г. през 2012.
Трагично. Защо ти е тази информация?
И защо на вечеря? - Просто поддържам разговор.
За умиращи млади високи хора?
Все нещо трябва да кажа.
Тя не говори. Пази всичко в себе си.
Не помня кога последно седна на пианото.
Защо не свириш вече?
Какво - болки в ставите?
Не... Просто...
Когато си добър в нещо,
хората те гледат като го правиш.
А аз не искам да давам повод да ме гледат.
Бъди силна пред трудностите.
Аз така правех в училище.
Мамо, теб са те обичали в гимназията.
Десет момчета са те канили на бала.
За какви сложности говориш?
Е, момичетата от класа не ме обичаха, защото бях хубава.
А и трябваше да откажа на девет обожатели.
Беше много стресиращо. Да кажеш на всички "не","не"...
Не ми звъни. Не. Малко флирт.
Пак флирт и отново "не".
Не, не, може би, не, не.
Това брои ли се за трудности?
Не, не се.
Това е. Да, харесва ми!
Но горе имам още 27. - Не си прави труда. Перфектна е.
Ти си перфектна.
Благодаря, но съм далеч от...
Не пипай роклята с ръка. Избърши се първо.
Вземи салфетка.
Девет? - Да, девет!
Но в класа бяхме само 40?
Това е Джак Дънкълман.
Може би се питате защо си носи учебниците в щайга?
Е, приятели сме отдавна,
но това е мистерия и за мен.
Най-странното е, че си пада по някой двойно по-висок.
Добро утро. - Здрасти.
Дейвид Блейн ми звънна. Няма да повярваш.
Пита кога ще стане магията между нас.
Казваш го всеки ден. Няма да стане.
Направих ти смути.
Би било странно, познаваме се 100 години.
Да излизам с ниско момче ще подчертае какво чудовище съм.
Чакай, половината момчета в училище са по-ниски.
Там е проблема. - Аз бих могъл да ти помогна.
Дай воля на странността си.
Срещай се с късак, носи високи токове.
Не правят токчета номер 46. Пък и не бих ги носила.
Знам, че не отговарям на всички условия за идеала ти.
Но, да кажем, доближавам към... 70%?
Исках да кажа 60%.
Амии... - 50 %?
Имам особени изисквания.
Лудост е, че не искаш да излезем, защото се надяваш
че ще се появи някой по-висок от теб, забавен, умен, перфектен
и ще влезе през вратата. Това е нелепо.
Внимание, клас. Имаме нов ученик на обменни начала.
Той идва чак от Швеция и ще остане с нас до края на годината.
Поздравете любезно Стиг Молин.
Добре де. Да, той изглежда чудесно,
няма спор, но не го познаваш. Може да е тъп като цвичка.
Какво... Какво пише там?
Добре де. Идеален е, да.
Даже не ме погледна. За пръв път искам някой да ме погледне,
а той не го направи. - Защото за него не си висока.
Как така?
Джоди, той е от Швеция. В тази страна живеят гиганти.
Пълно е с такива като теб.
Тръгвам. Виж ми зъбите. - Парче броколи. - Къде?
Лиз, ти си гаднярка. - Дръж го!
А аз винаги сама.
Кими Стичър.
Обича да пътува, бъдещ агент по недвижимо имущество,
или нещо, за което се иска хубаво лице
и истинска гаднярка.
Унижава ме още от детството.
Вижте деца, на Джоди ръката дори не се побира.
Ще и трябва повече боя.
Кими е забавна.
Искам да съм като Тейлър Суифт като порасна.
Че колко още ще растеш?
Страхотна шега, Кими.
Хубави дрехи, Йети.
Новия, аз съм Кими. - Здравей, Кими.
Допада ли ти Америка? - Много ми харесва засега.
И Америка те харесва.
Говориш шведски? - Малко.
Ходили сме на ваканция в Стокхолм.
Красиво, нали?
Америка е супер, но Ню Орлеанс още не го познавам.
Брой ме за културен посланик. Да вървим.
Кими не си губи времето. Човекът не слязъл от самолета,
а тя вече си маркира територията.
Джоди, Джоди. Знам, че искаш за гадже някой
по-висок, но добре си помисли за неприятните последствия.
В какъв смисъл?
Радвам се, че попита. Ще ти обрисувам ситуацията.
Много ли ще отнеме рисунката? - Колкото трябва.
Да речем, че ти и Стиг се срещате, нали?
Влюбите се, останете заедно през целия колеж.
После се ожените. Имате дете.
Комбинацията от твоите и негови едри гени,
ще създаде зигота с размерите на голяма диня.
Значи, твоето бебче ще се роди с Цезарово.
През аварийната врата. И през целия си живот,
ще носиш голям стар белег на хубавото си коремче?
Има право.
Изненада! - Ха-ха!
Мамо, какво прави тук този швед?
Ще живее при нас. Ние сме приемното му семейство.
Исках да ти се представя в училище, да ти кажа
новината, но майка ти поиска да бъде изненада...
Изненада! - Изненада!
Стана! - Защо?
Мамо, защо, защо го направи? - Защото!
С всичкия хаос по света,
никога не е било по-човечно да отвориш дома си
за някой от далечна страна.
Мамо, 60-те свършиха! Дори не си била родена.
Стиг, приятелче, ще те... върнем обратно вкъщи.
Това не ти е бракуван Xbox, купен от eBay.
Той е човешко същество, което иска да опознае Америка.
Най-добрият начин да му покажем какво е Америка,
е като го изритаме оттук. - Я сядай вече!
Ще седна отпред. - По-живо!
Какво ще слушаме?
Невероятно. Страхотен талант.
Колко съм дебела на екран!
Ако в близките седмици ме видиш да ям въглехидрати...
Шибни ме през лицето. - Няма да го направя.
Откога си следиш калориите? От Мис Тийн Луизиана.
Няма да рискувам.
Добре. Ами... Нужна ми е помощта ти.
Разбира се. Какво има? - Амии...
Как да заинтригувам момче?
О...
Боже...
Мой!
Чаках този ден цял живот!
Бях изгубила надежда, но се радвам, че настъпи!
Какъв ден?
Денят, в който ще дойдеш да ме попиташ за любовта.
Най-сетне да приемеш факта,
че си венец на женската красота и да престанеш,
с извинение, да се обличаш като Торбалан. - Ще ми помогнеш или не?
Ще ти направя "Пълна промяна"!
Добре. Кой е той?
Той е... на обменни начала.
Да? - ...от Швеция.
И е... Боже... много готин. - Какво каза?
На обменни начала. Има ли нещо?
Излез. - Моля?
Излез и забрави разговора.
Добре, но нали... - КАЗАХ, ИЗЛЕЗ!
Виж, извинявай. - Да, това е...
Когато той е на обменни начала, много фактори работят срещу теб.
Той е апетитна и свежа мръвка. Момичетата го обикалят като акули.
Някога излизах с такъв. Диего.
Парагваец. Гладко избръснат. Потта му ухаеше на капучино.
Всички момичета го искаха. Беше война.
Бях като Кастър в Арденския лес.
Кастър не е участвал в тая война.
Бил е. Уча за него в часа по Американска история.
В обществения колеж учите Американска история?
Изискване в Хотелският мениджмънт. Идеята е, че ако искаш да те забележи,
трябва да си готова да стигнеш до края. Можеш ли го сториш?
Не знам за какво говориш. - Това отговори на въпроса.
Добро утро, Дънкърс.
Ще се видим на закуска.
Можем да сме приятели, ако ми дадеш шанс.
Твърде си нормален. Няма да се получи.
Дънкърс, защо не?
Не искам да ни виждат заедно. И не съм ти Дънкърс.
Защо да не ни виждат? - Искаш да знаеш защо?
Да. - Край теб изглеждам ГКС.
ГКС? - Грозен като смъртта.
Без теб наблизо, съм като слаба "7-ца" или силна "6-ца".
А край теб, съм едва-едва "тройка".
Но аз никой не познавам тук.
Повярвай, няма да имаш проблем с приятелите.
Хайде бе, хора. Чак толкова ли е хубав?
Да. - Да.
Опитай да живееш с него.
Добре. - Добре.
Е, сега ще стане интересно.
Обградиха го като акули.
Отивам. - Вярно ли?
Не, разбира се. Къде съм тръгнала и аз...
Като "Ад в клетка" в кеча.
По-малко шамари, но повече изрязани пъпчета.
Дами?
О-хо-хо! Имаме победител! Да!
Какъв ти е следващият урок? - Сега е испански.
Искаш ли да те придружа до клас?
Нека позная. Учила си испански на ваканция в Барселона.
Да, в Барселона. Вамонос. - Добре.
Мина седмица, а тя все виси с него.
Постоянно ги виждам заедно.
Заедно на обяд, на физическо... Заедно се прибират от училище.
Колко още ще понеса? - Май само се разхождат и ядат.
Можеше и по-лошо.
Ето така.
Влюбен съм в това момиче още от първи клас.
Нахлува тоя новия и издухва 7-годишен план.
И сякаш не стига, ами той ще остане с Кими,
а Джоди ще прекара живота си в чакане на по-високо момче.
И това къде ме поставя?
Какво ли е да си с приятели, които се интересуват и от моите проблеми.
Има и още...
Гледах как рисуваш...
В последните седмици. Удава ти се.
Малко Полок, малко Моне...
Щипка Рембранд.
Изброяваш художници, които знаеш?
Да Винчи, Пикасо, Матис.
Личи ли си?
Прилича на Ван Гог. Харесва ми.
Ти също си изкуствовед.
Какво правиш?
Да свиря на чаши с вода може да е стигало за Мис Тийн Орлеанс.
Но за Мис Тийн Луизиана...
Трябва да натисна.
Яко.
Впрочем... Ще стигна до края.
Тогава на работа! - Да.
Боже, Харпър! За малко да ме убиеш!
Ей, пич, искаш ли това или не?
Червило. - Опасно. Твърде секси.
Руж? - Не достатъчно секси.
По-високо. - НЕ ДОСТАТЪЧНО СЕКСИ!
Не, това е името. "Говори по-силно".
Извинете.
Като диванът на баба.
Или прекрасна русалка! - Мамо!
Добре, това не става. О, ето това.
Четка 187.
Козе влакно. - Трябваше ли и мама?
Поправката ти е работа за двама. - Бяхте страхотна по телевизията.
На работа! - Разбира се.
Ето за това говорим. Страхотна си!
Благодаря, мамо, но това не съм аз.
Направете градиент около лицето,
за да подчертаете структурата му.
Отзад вземете 3-4 сантиметра, но дължината да остане.
Добавете нежен меден оттенък.
Джоди, какво мислиш?
Искате да кажете, че блясък и гланц са две различни неща?
Не се панирай, сестричке.
Утре този швед ще бъде в краката ти.
Не съм сигурна. - Джоди!
Слушай мен! - Ако аз така говорех,
едва ли щяха да ме вземат в Хилтън Корп.
Но ти си неплатена стажанка в Резиденс Ин.
Глупаче.
Това вече съм аз.
Зашеметяваща си!
Ало?
Може ли да говоря с Джоди?
Ъмм... Да, Джоди на телефона.
Здравей, обажда се Стиг. Аз съм на обменни начала в твоето училище.
Ало?
Ах, да, да. Ясно... Мм... здравей.
С какво мога да съм полезна?
Знаеш ли, познавам малко хора в училище, а ти ми изглеждаш свястна.
Мислех си, че ако нямаш среща, ще дойдеш с мен на бала?
Да, да. Разбира се.
Да отида с теб на бала, би било просто възхитично.
Съмнявам се, че си чувал често тази дума, но...
Предполагам, Данкълман ти е дал номера ми?
Не, намерих го в указателя под название " Голям грозен жираф".
Шнипър!
Хвана се.
Какво не ви е наред на вас?
Звучиш като второстепенна актриса.
Видях те как зяпаш Стиг.
За малко да ти се откачи ченето.
Ние с Шнипър решихме да се позабавляваме.
Как е?
Да не си помисли, че такъв като Стиг ще ти обърне внимание?
Признай го, Джоди.
Висока си, но далеч не си красива.
Добре.
Защо толкова се бави? - Спокойно, скъпи.
Нека се облече.
Прическа, грим. Това е цял процес.
Да, да.
Ехаа!
Нищо не е променила, нали?
К'во ста'а, Стиг. - 'Сичко точно, Джейк.
Бързо набираш популярност.
Здравей, Стиг. - Здравей, Шейла.
Много, много бързо. Едва седмица и всички те познават.
Да, така е... - И се срещаш с Кими.
Не разбирам защо всички искат да са ми приятели.
А красавица като Кими да излиза с мен. - За какво говориш?
Ами, виж ме.
Да? - Аз съм грозник.
Какви ги дрънкаш?
Срам ме е да призная, но в предишното училище
всички бяха готини, популярни, високи красавци.
А аз не бях.
Извинявай, но искаш да ми кажеш, че в твоята страна
всичкото това се води грозно?
Ами да.
Това не е за вярване. - Защо?
Ако това е вярно, тогава аз - това си ти в Швеция.
Така ли? - Луда работа.
Ако аз съм ти в Швеция, тогава кой съм тук?
Кой бе най-популярния и як пич в училището ти?
Онзи, по който тичаха всички мацки и всичко го искаха за приятел?
Ингвар Крюгер. - Ето това си ти. Тук си него.
Аз съм Ингвар Крюгер.
Ингвар Крюгер, Дънкърс! - Това казвам!
Пич, в Швеция съм прецакан, нали? - Да, но всичко е наред.
Излизай! Хайде! - Извинявай, чета.
Ти се криеш. - Не искам да срещна Кими.
Измайтапили са те и какво?
Лесно ти е да го кажеш. Никой не ти се подиграва.
Доста хора ме тровят, но аз карам нататък.
Ами, аз така карам нататък.
Хубав дрескод. Много яки надписи.
Я не сменяй темата!
Хайде, Гъливер, да видим какви още ще ги надробиш.
Един ден, Джоди, когато някой те настъпи, няма да се скриеш тук.
А ще се изправиш и ще кажеш: "Това съм аз!".
"Обичам всичките си 187 сантиметра и не ми пука за вас!".
Това ти пожелавам.
Дано съм жива да го видя.
Ти наистина ли пусна водата, за да не гово...
Тук си, за да посвириш ли?
Имам време до часа и си убивам времето.
Не, не. Продължавай. - Не струвам.
Отпусни си ръцете. - Извинявай, какво?
Така се стремиш да уцелиш правилния клавиш, че напрягаш пръстите си.
Отпусни си ръцете.
Добре. Сега.
Така.
Не е зле.
По-добре е. - Да, благодаря ти.
Хайде ти опитай.
Не, не. Отдавна не свиря. - О, хайде де.
Усещам, че си много по-добра от мен.
Да, да. Само, благодарение на тези.
Ръцете? Надявах се наистина да свириш на пианото с ръце.
Не, аз... Имам предвид...
Великите пианисти мъже са повече от жените,
защото с по-големите си ръце свирят по-бързо.
Имам късмет с ръцете...
Може ли да ги видя?
Да.
Да. Ръцете ти са големи.
Значи, ще можеш да изсвириш това, нали?
"Момчета и кукли" Любимият ми мюзикъл.
И на мен. Това е класика. - Наистина?
Харесваш мюзикъли? - Да.
Да ме беше видяла в Швеция. Бях в "Котки".
Боже, аз също. - Наистина ли?
Не.
Не знам защо изобщо го казах.
Но трябва да свириш с мен.
Хайде. Седни.
Отпусни ръцете си. - Запомнил си. Благодаря.
Прекрасно. - Кими, здравей.
Търсих те. Щяхме да сме заедно в клас.
Да. Получи ни се импровизиран концерт с...
Джоди.
Да, Джоди. Приятно ми е да се запознаем.
Казвам се Стиг. Това е приятелката ми - Кими.
Приятелка?
Да, приятелка. Гадже.
Решихме да не крием повече.
Стиги, скъпи, ще купиш ли на мама диетична кола?
Разбира се.
До скоро, Джоди.
Какво си намислила, щеко! - За какво говориш?
Нещо му се слагаш? - Не е вярно.
Значи съвсем случайно се оказахте насаме?
Да. - Стой далеч от него.
Добре.
Аз и Стиг ще сме крале на бала.
Разбира се.
Стига се съгласява с всичко. - Добре.
Аах!
Извинете.
Здравей. - Татко, какво става?
Какво имаш предвид?
Защо къщата ни е пълна с високи хора?
Кои са те?
Просто приятели, които поканих на парти.
Защо всички носят пилотки с надпис "Висок клас"?
Защото не са просто приятели, а също
те са и група. - Искаш да кажеш клуб?
Не, не са клуб. Клубовите са жалки.
Кристал Спилц, президент на Висок клас.
Вече седем години и ще станат и осем...
Ако Боб Брикман не ме бие на изборите.
Няма да стане! - Ще видим, Кристал.
Родителите ти любезно се съгласиха,
да отворят вратите на дома си, за седмичната ни сбирка.
Седмична среща на какво? - Клубът на високите.
"Висок клас" са клуб на високите?
Високите имат над 200 члена само в Щатите.
"Висок клас" сме третият най-голям, но с най-новият ни член, мила...
Не, не, не! - ...ставаме 24...
И сме официално на второ място!
"Висок клас", време е за вашата песен.
Не, не, аз не искам...
Джоди, хайде де, не ми се сърди.
Мислех си, че ще ти хареса да бъдеш сред високи хора.
Виждаш, че нямат комплекси от своя ръст.
Да си висок е гадно. Идвам на тия срещи, заради храната и момчетата.
Тоалетната е насам, нали?
Ох!
Джоди, искам само да се чувстваш нормална.
Ти не разбираш ли, че всеки път като постъпваш така,
все повече ме караш да се чувствам като изрод.
Операции за намаляване на ръста.
Да видим...
Струва 150 000 долара.
"Но знам един от Индия, който ще го направи по-евтино".
"Дълъг възстановителен процес и много болезнен,
но, когато отново проходих, си заслужаваше".
Защо просто не съм нормална?
Ало?
Джоди, аз съм Стиг от училище.
Знаеш ли какво, Шнипър?
Избрал си наистина лош ден, разбра ли!
Следващият път като те видя,
така ще те изритам между краката с маратонки 46-ти номер!
Ясна ли съм?
Голяма маратонка плюс малки фъстъчки, равно на болка!!!
И, ъъм... ъъ, това си ти, Стиг?
Наистина?
Да. Аз съм.
Аз... чувствам се неловко, аз...
Взех те за друг.
Няма проблем. Аз...
Дано не те безпокоя, исках само да те поканя
да дойдеш тази вечер да гледаме мюзикъл.
Джоди?
Здравей.
Какво правиш?
Кой е на вратата?
Не сега! Извинявай, това е
моят Батъл Роял партньор Шоши от Окинава.
Здравей.
Изглеждам нелепо? Ще си ходя. - Какво?
Не, не, не, не изглеждаш нелепо. Изглеждаш...
Ти... изглеждаш прекрасно.
Наистина? - Да. Аз...
Удивен съм! Изглеждаш доста натъкмена за приятелска вечер.
А, Джоди, здравей.
Еха, здравей! - Здравей.
Радвам се, че дойде.
Благодаря за поканата.
Заповядай, влез.
Чао, Дънк.
Това болеше.
Абе кой те пита?
А, гледахте ли? Ясно. Добре.
Ама, че съм глупав. Забравих салцата.
Пак ще се върна, хора.
Извинявай. - Няма нищо.
В хладилника има много съставки
за хубаво смути.
Има плодове.
Бях на тренировка, та ще добавя малко протеинов прах.
Винаги гаранция за добър резултат.
Май няма да ни остави на мира. - Изглежда е така, да.
Може би да му предложим...
Мисля, че е добра идея.
Ей, Дънкърс. - Да?
Какво? - Искаш ли да погледаш с нас?
Пфф, но... Не знам... Добре.
Чудесна идея!
Да се настаним по-удобно. - Да, много е удобно.
А ти къде?
Извинявай.
Но ако... Хайде така.
Да.
Ето така.
Да. - По-добре е.
И къде е приятелката ти?
На някакво парти.
Вероятно.
Ти си...
Единственият ми приятел, който се съгласи на мюзикъл.
Да, ясно.
Тя е много красива... Кими.
Понякога е много неуверена в себе си.
Така ли? - Да.
Когато ни видя заедно постоянно ме питаше:
"Вие наистина ли се оказахте заедно случайно?"
"Тя по ли е красива от мен?"
Кими Стичър не се чувства несигурна от никого,
още повече от мен.
Но, защо? Защо е така?
Защото няма от какво да се притеснява.
Тя е... перфектна.
А аз съм... това.
Ти сериозно ли? Да си висок е яко.
Да си високо момче - да, но...
Когато е момиче, хората не забелязват друго.
Аз не виждам само това.
Какво виждаш? - Не знам.
Не високо момиче.
Просто момиче.
Много умно, забавно, необикновено...
Красиво момиче.
Аз... съжалявам.
А аз не.
Добър вечер, сестро. - О, Боже!
Какво носиш?
Мис Тийн Флорида 1993,
написала в своята автобиография,
че за да бъде роклята идеална, трябва да е три размера по-малка
и да я носиш два по часа на ден, седмица преди конкурса.
Можеш ли да дишаш? Не мисля за това...
Не мисля дали мога да дишам. - Добре.
Как мина със шведа?
Просто гледахме филм.
Да и?
Покани Дънкълман да гледа с нас.
И после... ме нарече приятел.
А после аз...
го целунах.
Чакай.
След всичко това, си го целунала?
Мхм. Да.
Коя си ти?
Не знам, не съм планирала да целувам чуждо гадже,
дори това да е Кими.
Това не съм аз. Не мога да съм "другата жена".
Ситуацията бързо започва да се скофтя.
Защо постоянно зяпаш прозореца, докато говорим?
Това е неизследвана територия.
Ако Кими разбере за това...
Да не излапа мъфин?
Не.
Това не беше мъфин.
Недей... Прости ми.
Ти ме удари?
Сама ме помоли. Това са въглехидрати.
Да, но не мислех, че ще го направиш!
Ами ако остане белег? - Стига говори за себе си
и ми кажи как да поправя стореното?
Не можеш.
Ти го целуна, той ти отвърна,
което значи, гаже или не, ти имаш шанс.
Вече си в играта.
Като ген. Къстър.
Генерал Къстър не е този, за който си мислиш!
Ей, Дънкърс, спиш ли?
Какво? Не. Какво има?
Искам да ти призная нещо.
Изневерих на Кими.
С Джоди. Тя ме целуна...
и аз и отвърнах и...
Не се отдръпнах.
Ужасен човек ли съм?
Не, човече.
Не. Хората се случва... да допускат грешки...
Как беше?
Различно беше от Кими.
Беше много добре, Дънкърс, дълбоко и
страстно. Чувствах сърцето и... - Добре, добре.
Стига, спри.
Как сега да постъпя?
Знаеш ли...
Ти вече се срещаш с момиче...
Затова.. мм... мисля, че
Тряба да се съсредоточиш
в това, да съхраниш и продължиш...
Тези взаимоотношения.
Ами ако Джоди ми харесва повече от Кими?
Добре ли си? - Да, добре съм.
Хубаво.
Виж, Джоди е страхотна.
Да.
Знаеш ли, тя ухае
като августовски дъжд
и кожата и е като сметана.
Но, ти, приятелю, се срещаш с най-красивото
и желано момиче в цялото училище и
ако продължиш, ще станеш Крал на училищния бал.
А това значи много.
Ясно.
Ще се върнеш в Швеция и ще продължиш да живееш моя живот.
Възползвай се от шанса, нали?
Шанс да бъдеш Ингвар Крюгер.
Вярно. - Да.
Имам въпрос. - Да?
Мога ли да съм приятел с Джоди? - Нее...
Наистина, не мисля. - Не?
Мисля, че ще го разбере неправилно.
Най-добре да скъсаш с нея.
Директно.
Така е по американски.
Да.
Добре.
Радвам се, че те имам. - Да.
Благодаря за честността. Оценявам го.
Да.
Целунала си Стиг?
Ще намалиш ли децибелите? - Нима крещя?
Извинявай. Но това е важно. Първата целувка.
Как беше? Дай подробности!
Просто идеално.
Ако не броим факта, че си има друга.
Ужасен човек ли съм?
Не, не си. Тя е.
Тя не го заслужава. Но ти да.
И, трябва да призная, харесвам новата Джоди.
Новата Джоди?
"Посрещни страховете си" Джоди. "Преследвай мечтите си" Джоди.
"Изглеждам добре" Джоди.
Време е да последваш собствените съвети.
И кога съм ги давала?
Когато ме убеди да се изправя срещу родителите си
и да им кажа, че избирам модно училище, вместо да стана лекар.
А, да.
Дали някога ще ми простят това?
О, не. Мъртва си за тях.
Какво пък иска да докаже тая?
Да не мисли, че грима и прическата ще я направят по-малко грозна?
Мислиш ли, че е по-малко грозна?
Амии... Не. Тя си е... Пак толкова грозна, нали?
Лъжеш. - А?
Добре де. Погледни я.
Виж колко уверена изглежда.
Като независима жена със златисти коси.
Изглежда яка.
По-добре си пази гърба.
Тя да пази своя.
Ето го.
Какво стана снощи? Не отговори на съобщенията.
Ами...
Чудна работа.
Бил е изключен.
Тоест, без звук.
Май се е повредил.
Ей, Дънкърс! Тук има място.
Аа... Не. Добре съм тук...
Не, ела насам. Хайде.
Добре.
Съквартирантът ми. Дънкърс.
По-точно съм Дънкълман и
по-скоро хазяин, отколкото съквартирант.
Хазяин! Забавен си.
Той наистина е забавен. Добре имитира хората.
Какво имитирам? Не смятам...
Шеф Гордън Рамзи.
Покажи ни.
Той е добър. - Гордън Рамзи.
Миете тази пуйка от 15 минути.
Къде е грейви сосът?
Пробвай с това.
Със суши? - Да, моля.
"Леля ми може да прави по-добро суши, а тя е сляпа".
Направи сандвича.
Ето сандвича.
"Кой си ти"? - Не знам!
"Сандвич с идиот"!
Кевин Харт!
Добре, Кевин. - В Швеция са луди по него.
Сега, сега.
Ето как го прави Кевин.
Това не е на Матю Маконъхи. Кевин го показа пръв.
Отива към него и казва...
Какво беше това?
Не е ясно.
Смяташ да ядеш тази гадост?
Има вкус на стърготини.
Не бива да ям глутен, а вече съм гладен.
Какво ще кажеш за тези?
Безглутенови? - Можеш да се хванеш на бас.
Добре.
Чакай малко. Трябва да има глутен.
Кой ги прави? - "Вегански момичета".
Ще те заведа.
Как съм живял без теб?
Говоря на сладката. - Да. Разбира се.
Задръж го.
Какво, вече не съм ти на нивото, за да седнеш до мен ли?
Не. Просто...
Стиг ме помоли да седна там и не исках да бъда груб.
Говорил ли ти е нещо за мен?
Например? - Не знам.
Цял ден ме избягва, а мислех, че ни беше хубаво снощи.
На бас, че ти е било... - Моля?
Нищо, нищо. - Казал ти е нещо. Какво?
Не знам. - Извинявай, на теб говоря!
Какво ти е казал?
Каза, че сте се целунали. - Какво е казал?
Той е зает човек, Джоди.
А около теб е пълно със свободни момчета.
Кажи ми какво каза.
Не знаел кого харесва повече. Теб или Кими.
Нима? А ти какво му каза?
Намекнах му да се фокусира на връзката си сега,
а той вече е с Кими.
Загрижил си се за Кими значи. А уж ми беше най-добър приятел.
Ами аз съм ти.
Щом не съм твоя, значи на никого, това ли е идеята?
Не се ласкай толкова.
Имам среща с Лиз в безглутенова пекарна.
Началото на не голяма любовна история.
Дори да не ти се вярва, не си ми безразлична
и само ми се иска да не бъдеш наранена.
Какво е станало? - Колоездене за аматьори.
Може ли да поговоря с теб?
Разбира се. Влез.
Какво има?
Да ти се извиня, че снощи те целунах.
Няма проблем. - Не е така.
Ти си имаш гадже, а аз буквално ти се нахвърлих.
Сигурно за това ме отсвири днес.
Не знам какво да кажа.
Няма нужда нищо да казваш.
Можеш да си продължиш с игнора.
Наистина? Защо?
Ако не го направиш, ще взема да повярвам в щастливия край,
който се случва на актрисите под метър и оседемдесет.
Можем да сме приятели, Джоди.
Можем, сякаш
никога не сме се целували. - Добре.
Нека го направим. - Да.
Така и ще направим. - Супер.
Супер. - Страхотно.
Дай пет.
Дай по-нагоре.
И как е сега Дънкълман?
Само малко драскотини.
Обаче не си говорим.
За пръв път ли се карате? - Май да.
Даже спря да ме задява както преди.
Какво ще правиш със Стиг?
Нищо. Той избра.
Не ти трябва. Има много други.
Така е.
Не е бил мой, значи правилно свърши.
Забрави го.
Да танцуваме.
Джоди.
Идвай.
Ще пропусна.
Да не танцуваш на духов оркестър, пред бал, носи нещастие.
Ще рискувам.
Ей, Джоди. Да поговорим.
За какво? - За едно момче.
Разбрах, че много те харесва.
Виж, не съм искала... - Шнипър.
Шнипър? - Много си пада по теб.
Отиваме на Куест в Петък. Ела с нас.
Не се връзвам на глупостите ви. - Той ме помоли да те поканя.
Защо да ти вярвам?
Знам, че не бях добра с теб, но...
Смятай го като опит да се извиня.
Чао.
К'во иска кучката. - Да ме завлече на Куест в Петък.
Че защо? - Шнипър ме бил харесвал.
Бъзикат се с теб. - Така си помислих.
Но звучеше искрена.
Не си и мечтай.
Не вярваш, че може да ме хареса? - Не.
Винаги те е обиждал.
И защо ще искаш да излезеш с него?
Може Стиг да види и да реши, че е направил грешка.
А концертът, на който щяхме да ходим?
Все ще намериш някой.
Значи реши да ме натириш?
Защо си се хванала за това?
Защо се тръшкаш за вниманието на момче и е малко вероятно?
Толкова ли ти е нужно такова признание?
Щом няма да ме подкрепиш, запази си мнението за себе си.
Нямаш грижи.
Добре дошли в Мезон Вуду.
В тази стая, мен и моето семейство бяхме убити.
Снощи.
Имате точно един час...
Да открием уликите, убиеца, и т.н. Не ни е за пръв път.
Просто ни пуснете в къщата.
Все едно. Аз съм на заплата. Влизайте.
Къде ще е купонът по случай бала?
Майка е извън града за уикенда.
Можем да направим малка вечеринка у нас.
Наистина ли? Отлично. - Да.
Парти у Дънкълман. - Не, вечеринка.
Парти. - Вечеринка!
Вечеринка. - Парти, парти, парти!
Вечеринка. Чухте ли ме?
Парти. - Не. Ало?
Какво? Добре, хубаво.
Първата улика е горе.
Хайде, Стиги.
Откога устройваш партита и вечеринки?
Ами, излизам с популярна компания и това се очаква от мен.
Браво на теб. - Благодаря.
Хора, изморих се. Малка почивка.
Но имаме 12 минути да избягаме. - Напълно достатъчно.
И имаме цяла стая за нас. Да се възползваме.
Здравей.
Край. Повече така не мога.
Защо? Вие сте добра двойка.
Добре, аз тръгвам.
Тук няма изход.
Тук също.
Тръгвай, като ще тръгваш. - Ами опитвам се.
Благодаря, че дойде. - Няма защо.
Кое е толкова важно, че да се видим лично?
Относно нашият план да забравим за целувката.
Да.
Лоша идея. Това е ужасен план.
Неприятно ми е да те видя да целуваш Шнипър.
Повече няма да се случи.
Слава Богу. - Направих го, за да ревнуваш.
Проработи. - Гениален план.
Виж, Джоди. Ще скъсам с Кими, за да бъда с теб.
Мислех да го направя довечера.
А после да се видим?
Не мога довечера.
Сестра ми има конкурс.
Ясно. - Но можеш да дойдеш с мен.
Като двойка?
Да, като двойка.
С удоволствие. А после ще идем у Данкълман.
При условие, че на бала,
дойдеш с мен.
Разбира се.
Значи Стиг идва с теб довечера
и те покани на бала? - Именно.
И иска да скъса с Кими, за да бъде с теб?
Малко ми е неприятно това, но да, иска.
Какво не е наред? - Нищо, всичко е точно...
Само, че...
Не знам... Беше ми приятно да се нуждаеш от мен.
А сега, както и преди, не ти трябвам.
В смисъл?
До миналия месец изобщо не ти бях нужна.
Ами... По-рано исках да говорим за разни неща, но...
А защо не си?
Не знам. Ти беше заета с твоите конкурси.
Реших, че с мен не ти е интересно.
Ти си по-важна за мен от някаква тъпа корона.
Значи тогава ще идвам да говорим за разни неща.
Добре. - Добре.
С кого другиго да си говоря?
Ти си голямата ми сестра.
А ти си малката ми сестра.
Така е.
Е, къде е той?
Изглежда закъснява.
Но наистина ще дойде? - Да, ще дойде.
Извинявай. Нямам търпение да го видя.
Само не ме излагайте.
Няма.
Така ще я засрамя! Аз също!
Дами и господа, участничките в Мис Тийн Луизиана.
Конкурсът започна преди 30 мин. Къде си?
Мис Харпър Креймън!
Предполагам, единственият начин да направя светът по-добър...
Е като използвам мениджърските си умения...
Къде е той?
Няма страшно.
...В съответствие с изискванията на гостите на хотела.
Би било прекрасно,
да оправдаем и надхвърлим тези очаквания
в задаващият се конфликт в Близкия Изток.
Много благодаря.
На ти, Мис Тийн Шривпорт!
'Пчу! - Ай, ай!
Ще го убия като го видя.
Не говори така.
Сериозно говоря! Ще го прегазя. - И ще отидеш в затвора.
Тогава ще си го излежа като мъж! Никой не зарязва дъщеря ми!
Гледай пътя!
Съжалявам.
Никой!
Джоди!
Извинявай! Може ли да ти обясня? - Моля те!
Трябваше да помагам на Дънкърс с партито, после хората заприиждаха
и аз се отнесох.
Съвсем загубих представа за времето. Прости ми.
Добре. А ти поговори ли с Кими?
Канех се, но тя постоянно беше с някой
и аз чаках подходящ момент.
Разбираш ли... - Стиг, бързо селфи.
Добре. Ето.
Добре. Ти си върха! - Стана ли?
Давай, брат.
Какво. - Няма да скъсаш с нея.
Никога. - Джоди, защо го казваш?
Харесва ти да си популярен.
Много повече от колкото харесваш мен.
Не, Джоди.
Чакай, върни се. - Стиг, пич, ела да видиш нещо.
Реши ли с кой ще отидеш?
Още не.
А искаш ли с мен? - Да.
Аз... едновременно искам и не искам.
Мислех, че ме харесваш?
Да. Харесваш ми...
Обаче съм влюбен...
в друго момиче. - Знам.
Какво? - Да.
Виждам как гледаш Джоди.
А защо не сте заедно?
Не знам. Сигурно не съм неин тип.
И ще чакаш до края на живота си нещо да се промени?
Ако това ще помогне - то да.
Ясно.
Сигурно ме мразиш?
Разстроена съм. Но не те мразя.
Но картините ти не харесвам. Вярно е.
Джоди? Добре ли си?
Не се безпокой. Няма с нищо да те занимавам.
Просто...
Исках да ти кажа, че те обичам.
Тук съм...
Ако ти трябвам. Нали?
Джуджето и слънчогледа. Класика.
О, Боже!
Какво правиш тук? - Харпър каза, че мога да вляза.
Да влезеш може, но да пипаш косата ми
докато спя - не бива.
Откъде знаеш карате?
Мама ме накара да посетя уроци по самоотбрана,
когато в квартала имаше манияк.
Какво правиш тук?
Аз... - И какво ти е на окото?
Вечерта се получи странна и някъде съм се ударил.
Но съм добре. - Боли ли?
Не много...
Майка ми ме попита същото, като се върна веднъж по-рано от йога
и ме наказа за разхвърляната къща.
Кошмар.
Така че - никакъв бал.
Съжалявам.
Няма за какво да ми се извиняваш.
Не бях най-добрият приятел в последно време.
И съжалявам за това.
Но имам подарък.
И надявам се...
да компенсира. Нямам какво повече да кажа...
Отвори го. - Добре.
Хубава кутия.
Отвори го.
Високи токове? - М-да.
От специализиран магазин.
Страхотно място. Дадоха ми промоционална карта.
Купуваш девет, десетата е безплатна.
Красиви са. - Благодаря.
Но няма да ги нося.
Добре. Остави ги.
За всеки случай.
Защо? - Радвам се, че попита. Ето защо.
Няма нужда. - Не, нека опиша. Превъртаме 3 години.
Ти си в някакъв престижен колеж на запад - Нот'р Дам, например.
И ти...
срещаш момче, по-високо от теб.
Свестен тип...
И много те харесва, задето си много мила.
Задето сядаш отпред в таксито,
защото не искаш шофьорът да скучае.
Как мразиш стафиди, но харесваш стафидено мюсли.
В което няма смисъл Но, той такава те харесва.
Кани те на среща.
Искаш да обуеш токове.
Решаваш да си купиш, но не можеш, защото навън е буря.
И се връщаш към този момент и си казваш:
"Трябваше да запазя ония, които Дънкълман ми подари за всеки случай".
За момчето няма да са кой знае какви, но...
Да. - Но ще изглеждаш страхотно.
Благодаря.
Няма проблем.
Хей, Джоди, мисля, че ще искаш да видиш това.
Ей, Дънкълман, лудо парти, а?
Исках да ти го снимам за спомен.
В случай, че пак решиш да организираш такова.
Стиг. За какво разговаряхте с Джоди в кухнята?
За нещо важно ли?
Ъъм... Аз я пързулнах.
Да, Кими, затова ми е ядосана.
- Какво си направил?
Дойде при мен онзи ден и ми призна, че избягала от стаята на Куеста
защото не можела да ме вижда с друга.
И така разбрах, че е влюбена в мен.
Какво? Признала се в любов? Колко тъпо.
Аз не съм влюбен в нея. Давай.
Не можех да се отърва от нея и затова и казах,
че ще се видим довечера и ще поговорим, но аз я разкарах.
Мой човек!
Машина, бро. - Ей!!!
Данкърс, какъв...
Данкърс, какъв ти е проблема? - Ти си проблема!
Като се запознахме, ти беше свястно момче.
А сега си задник.
Пред хората, сплетничиш за Джоди, а насаме ми казваш, че си влюбен.
И тъпото е, че изобщо не я познаваш.
Рожден ден? Бащино име?
Любим цвят? Цвят на очите?
Зелени. - Не са. Те са сини.
Джоди е върха. Тя е най-добрата от всички.
Знаеше ли, че иска да прочете стоте най-велики книги до 21 г.?
Много е смешно, че се мислиш за по-добър от нея, но не е така.
Никой не е по-добър от нея.
Тя е по-добра от всички вас, взети заедно.
И по-висока от всички нас заедно...
Дънкърс!
Жив ли си?
Ей, хора, стига!
Спрете се!
И така, гимназия Руби Бридж.
Моментът, който всички чакахме.
Обявяването на Краля и Кралицата на бала.
За да прочете имената, моля посрещнете на сцената
новата Мис Тийн Луизиана - випускницата Харпър Креймън.
Благодаря, ученици. Здравейте.
Директор Престън, изглеждате великолепно. Да не сте отслабнали?
После ще поговорим.
Без излишни предисловия, Крал и Кралица на бала...
Благодаря.
И победителите са...
Сигурен ли сте?
Така ми казаха. - Сигурно.
Кими Стичър и Стиг Молин.
Благодаря ви.
Благодаря, благодаря.
Кой можеше да предположи?
Благодаря на всички.
Стиг, скъпи, победихме! - Аха.
Какво става? - Повече не мога така.
Как така? - Така.
И така.
Защо?
Защото сгреших.
Да бъда Ингвар Крюгер не е толкова хубаво, колкото си мислех.
Какво е Ингвар Крюгер? - Не е важно.
Заради Джоди е, нали?
Можеш ли да ми обясниш какво толкова има в нея?
Може ли за малко от вниманието ви?
Здравейте, аз съм Джоди.
Може би ме знаете като Амазонка, Годзила
Джоди Гиганта... И други остроумни
обиди, които използвахте в последните години.
Разбирам ви. Аз съм висока. Много висока и това ще ме преследва
през целия живот.
Точно такава съм.
Нека ви кажа още каква съм.
Искам да кажа... - Харпър...
Моментът е мой, не твой.
Не мой, добре. - Не твой.
Аз съм повече от високо момиче.
Аз съм сестра.
Най-добър приятел.
По-често добра, но понякога лоша такава... Извинявай!
Аз съм умна. Аз съм забавна.
Правила съм грешки.
Целунах момче, което имаше приятелка.
Какво?
И съжалявам.
Бе неправилно.
Свиря на пиано и съм доста, доста добра.
Високият ръст ме прави именно мен и аз се харесвам такава.
Харесвайте се.
Всички сме добри.
Когато веднъж го осъзнаете, никой не може да ви го отнеме.
Продължавайте да ми се смеете.
Измисляйте прякори, питайте ме "Как е горе времето"...
Ще го приема.
Горе на върха времето е отлично.
Да, Джоди!
Така ли си го представяше?
Стана по-добре.
Ще тръгвам.
Джоди, чакай.
Джоди, съжалявам.
Искам да се извиня за всичко.
Благодаря. - Речта ти бе страхотна.
Благодаря, че го казваш.
Скъсах с Кими. Най-накрая.
Бихме ли могли с теб да започнем отначало?
Моля те?
С удоволствие.
Но не с теб.
Здравей. - Здравей.
Защо не ми каза причината за синината?
Не мисля, че е важно.
Ясно, но...
Ти си защитавал честта ми, а си получил кроше.
Е, да... Може да се каже и така.
Какво?
Нищо.
Само си правя преоценка на идеала за гадже.
Наближавам ли 50%?
Много повече.
Единствената пречка е тази дървена щайга.
Не разбирам защо не можеш
да поставиш учебниците в раница като другите.
Защото знаех, че един ден ще ми потрябва...
И исках да съм готов.
Готов за какво?
За това.
Твърде къси дръжки на куфарите,
постоянно увиснали от леглото крака,
странични места в самолета.
Винаги има нещо, което бихме искали да променим.
Но не всичко е в наша власт.
Можем да променим само как приемаме нещата.
И виждам само два варианта:
Можем да се наведем или да се изправим в цял ръст.
Превод и корекция: ivo.06
YavkA.net ® 2021