24 юни 1999 г. Затворът "Синг Синг"
Стано, тия типове не се шегуват.
Ако нямаш защита, лошо ти се пише.
Търсиш ли още човек?
Давай, Стано!
Мамка му!
Какви ги вършиш бе?!
Така не може!
Ставай, Съни.
Хайде сега, замахни яко.
Давай, Съни.
Не се давам на никого!
СТАНО
С участието на ДЖО МАНГАНИЕЛО
СОФИЯ ВЕРГАРА
МАЙКЪЛ РИСПОЛИ
Стано!
ХАВИЕР СКОТ ЕВЪНС
ДЕНИС О'ХЕЪР
Музика СТИВЪН ЕНДЕЛМАН
Оператор БАРИ МАРКОВИЦ
Съни? - Здравей, Юджийн.
Боже! Радвам се да те видя.
От писмото не разбрах дали се връщаш тази или другата седмица.
Днес излязох.
Как си, добре ли си? - Да, добре съм, благодаря.
Ти? - И аз.
У теб ли са ключовете? - Разбира се.
Ето. - Благодаря.
Майка ти толкова искаше да доживее до този ден.
Жалко, че не успя.
Е, ако ти трябва нещо, само почукай. - Благодаря.
Сценарист РОБЪРТ БРУЗИО
Режисьор РЕИМЪНД ДЕ ФЕЛИТА
РОУЗМАРИ СТАНО
Здравейте, г-жо Мърфи.
Аз съм - Съни Стано.
Дано нямате нищо против, че дойдох.
През изминалите 17 години...
Исках да ви кажа колко съжалявам.
Връщали сте писмата ми...
Как смееш да идваш тук!
Моля ви, току-що излязох.
Исках само да ви кажа колко много съжалявам...
Някакви травми преди освобождаването? - Не.
Наркотици и алкохол през последните 72 часа?
Не.
Имали ли сте контакт със служител на реда оттогава?
Не. - Правилата са следните.
Нарушиш ли някое, ще бъдеш върнат.
Вечерен час 22 ч. Няма да напускаш щата. Никаква дрога.
При всяко посещение пикаеш в чашка и се молиш да няма нищо.
Издънил си договор във Висшата лига. Тъпак.
А утре започваш работа в склад за риба.
В тази връзка...
Отпуснете ми малко време да си намеря нещо по-добро.
По-добро? Не. Такова е условието.
Щеше ми се да си намеря нещо, свързано с мениджмънт.
Сериозно, мениджмънт?
И какво ще управляваш? Някой хотел?
Автосалон? Или тризвезден ресторант?
Не става! Едва си завършил гимназия.
Нямаш умения, а пазарът вече е пренаситен.
Радвай се, че твоят приятел с рибния склад се жертва да те вземе.
Момчето, което си убил, определено не получава втори шанс.
Върви да пикаеш в чашката.
Търся Джоуи Костенза. - Шефът?
Офисът му е ето там. - Благодаря.
Ето го. Я какъв си!
Страхотно изглеждаш. - И ти не си зле.
Благодаря, но не мога да се меря с теб.
Радвам се да те видя, Съни.
Имам предвид тук, на свобода.
Благодаря ти, че писа на комисията по помилване.
Ако не беше ти, нямаше да ме пуснат. - Ще си стъпиш на краката.
Момчетата от дока ще ти покажат всичко.
Остана ли нещо от парите по договора?
Не, платих кръвнина, за адвокат... - Да, ясно.
Чакай да ти покажа. Дадох 1500 долара за бата на Род Кару.
Хайде, развърти го. - Не...
Давай, не ми пука. - Няма нужда.
Не щеш? Добре.
Ще финансирам летен турнир.
Искаш ли да играеш? - Не знам.
От сърфинг клуба платиха доставката. - Добре.
Мина ли да изхвърлиш боклука? - Да, всичко е направено.
Съни ми е приятел, тъкмо излиза от затвора.
Честито. - Като деца играехме бейзбол заедно.
Хване ли бата, кръвта му се смразява.
Да, голяма работа беше.
Помниш пи, Съни? - Да.
Казвай какво искаш. - Обещах да работя в неделя,
но щерката има рожден ден,
а казаха, че в събота ще вали... - Чакай, чакай.
Таванът трябва да се разчисти. - Само този път, Джоуи.
Ще ти дам дълга почивка. Той ще те смени, дай му ключовете.
Уволняваш ли ме? - Да, дай му ключовете, Боби.
Върви на майната си! - Браво, затова те уволнявам.
Нали не е заради мен? - Не го мисли, ето.
Половината дни ще бачкаш на дока, останалите - лично за мен.
Ще бъде като едно време, ще си другаруваме.
Радвам се, че си тук. - Хубаво.
Благодаря.
По дяволите.
Съжалявам.
Общо 26 долара и 40 цента.
Колко казахте? - 26,40 долара.
Може пи да върна нещо? - Кое?
Нещо, което струва 6 долара.
Колко е кафето? - 5,65 долара.
Марулята? - Два долара.
А доматите?
Няма проблем, аз ще доплатя.
Здравей, Съни.
Не, не, ще ги върна. - Няма проблем.
Благодаря. Ще ти върна парите. - Няма нужда.
Дай да ти нося покупките. - Ще се справя.
Радвам се да те видя.
И аз се радвам.
Откога си на свобода? - От две седмици.
Още не съм си стъпил на краката. - Просто е нужно време.
Чудесно изглеждаш.
Как си? - Страхотно.
Наистина ли? - Да.
Извинявай, че воня. Работя в склад за риба.
Само временно, докато си намеря нещо.
Ти тук ли работиш? - Преподавам испански в "Кълъмбъс".
Сеньора Рамирес ли ти викат? - Ако знаят какво е добре за тях.
Аз съм натам.
Всичко хубаво, Съни.
Анджела.
Искам да знаеш колко много съжалявам.
За всичко. За това, че те нараних.
Не че не исках да те виждам, просто държах да продължиш напред.
Така и направих.
Ало? Не, не съм забравила.
Добре. Ти избери филма. Скоро се прибирам.
Не, само не този, моля те! Добре.
Дай й само да гледа "Училищен мюзикъл".
На колко години е? - На десет.
Други имаш ли? - Не, едно е. Най-доброто.
Чао, Съни. Успех се всичко.
Момче!
Толкова ли съм напълнял, че не можеш да ме познаеш?
Какво искаш? - Чух, че си излязъл.
Искам да те видя.
Чух за майка ти. Съжалявам.
Още ли си треньор? - Да, 30 години във Втора лига.
Поне съм при "Янките", ако не друго.
Отдавна чаках този момент. Исках да ти кажа нещо.
Защо не го кажеш тогава? Осининг е на пет спирки оттук.
Щом съм дошъл, това значи нещо, нали?
Искаш ли да се поразходим? Хайде, ела.
Написах поне десет писма, но все не излизаше както трябва.
Вместо да изкажа съжаление... - Не искам съжаление от никого.
Точно това не ми е нужно.
Може би е имало причина да стане. - Нищо подобно.
Просто направих най-голямата грешка в живота си.
И не води до нищо.
Има само издънки и последствия.
Както и да е. Работиш ли нещо?
Един приятел ме уреди да започна в склад за риба.
Какво? - Какво разбираш ти от риба?
Стабилна работа е.
А ако аз имам работа за теб? - Каква?
В бейзбола, като мой помощник. - Не ме интересува.
Нима? Навремето живееше заради този спорт.
Знам какво целиш и съм ти благодарен, наистина.
Но вече съм приключил с бейзбола.
Трябва да съзрея.
Оценявам това, че си дошъл.
Всичко е наред.
В бейзбола няма съзряване!
Съни Стан, бейзболен титан!
Как върви? - Добре.
Забравих да ти дам мобилния си. - Не ми го давай, аз нямам.
Значи трябва да ти намерим. - Защо ми е?
За да мога да се свързвам с теб.
Флоко, чисти добре, утре чакаме инспекция.
Вземи този. Екранът е спукан, но още работи.
Дори не знам какво да го правя. - Свали си упътване от интернет.
Сега искам да свършиш нещо. - Да, добре.
Дрехите ми от фитнеса са в колата, а жена ми ще побеснее.
На ъгъла има обществена пералня. Момичето ще се погрижи.
После отскочи до нас. Градинарите така и не дойдоха.
Нещастници! Така че окоси моравата.
Съни, нали нямаш нищо против? - Не, разбира се.
Между другото, надзорникът ти звъня сутринта.
Пита как се справяш. Казах му, че си супер.
Благодаря, Джоуи. - Моля.
Защо хората вече не се гледат, когато говорят?
Заради проклетите фейсбуци, инстабоклуци и туитъри.
Дори мадами забиват там. Съсипват ми бизнеса.
Какво да бъде, миличка? - Една бира.
Бира, а?
Извинявай, да не си крадла?
Защото звездите от небето са в очите ти.
Ти сериозно ли?
Толкова ли можеш? - Това действаше преди.
В далечното минало.
От квартала ли си?
Да, учил съм в "Кълъмбъс". - И аз.
Кога си завършил? - Сигурно преди да се родиш.
Не съм чак толкова малка, колкото мислиш.
А аз съм по-стар, отколкото мислиш.
С какво се занимаваш? - С храна.
Хранителен мениджмънт. - Ресторанти?
Зад кулисите съм.
В какъв смисъл? - Ами...
Главно продаваме на едро.
Висококачествена морска храна. - Това е добре.
Нашите искат да отворим ресторант. Ще се казва "Пикник".
Здрасти, Съни.
Томи. - Чух, че си ходил при майка ми.
Признавам ти го, иска се дързост.
Отбих се да й кажа, че ми се иска да не се беше случвало.
Обаче се случи.
И ти още си тук, а брат ми е в земята.
Я излезте да се разправяте навън.
От мен не очаквай проблеми.
А ти, след 17 години в пандиза,
какво би могъл да правиш, нещастнико?
Нужно е време, докато хората свикнат с мисълта, че си се върнал.
Може би трябва да не се набиваш на очи сега.
Готов ли си, рибарю?
Леле, г-н Монти! Не си се шегувал, като каза, че си задобрял.
Изоставаш, Джоуи. Постарай се. - Нямаш грижи.
Съни, дай ми шестица.
Това е тройка, здравеняко.
Не. Не.
И този не е. На този му викаме "клин".
Къде намери тая горила? - Съни работи за мен.
Не е по голфа, така че... - То е видно.
Бейзболът е неговият спорт. Голяма работа беше.
Беше подписал с "Янките". - Сериозно?
Значи си играл за "Янките"? - Почти.
Какво стана? - Убих човек.
Шегаджия!
Голям зевзек си, Съни.
Казвал ли съм ти го вече?
Не е убиец, нали? - Не, бъзика се.
Точно така!
Да, чудесно.
Нито един пропуск, момчета.
Добре, добре!
Сложи си шлема!
Виж го онзи.
Ето за това става дума!
Твой ред е. Следи топката. Както говорихме вчера.
Разбра ли се с надзорника? - Да, разбира се.
Добре, Пийт ще ти даде екип.
Още ли е тук? - Както и всички останали.
Това е Хирохито Накахара.
Самият той. Лекува коляното.
Искат да изкара още един сезон, но може и да не стане.
Той е легенда. Още 48 хита и ще му станат 3000.
Нали уж си приключил с бейзбола? - Бях в затвора, не на друга планета.
Ела да видиш терена.
Това Скалери ли е? Боже, беше стар още по мое време.
Къде другаде да отиде?
Бъзи! Ела тук.
Стано. - Помниш ли ме?
Разбира се. Как си? - Добре, а ти?
Ще ти разкажа нещо, което никой не е чувал.
Беше през 1974 година.
Отборът го беше закъсал, 14 поредни загуби.
Пени беше на трета база.
А резултатът - равен, два на два.
Ставам аз и удрям страхотна "летяща топка".
Той се маркира и отбеляза точка.
Отзвукът беше оттук чак до другия ъгъл. Нали разбираш?
Добре изглеждаш. - Благодаря. Ти също.
За теб не се отнася.
Слушай, Стано ще ни помага с Мани.
Благодаря ти.
Кой е Мани?
Онзи младеж там, с фитилите по главата.
Мани!
Талантлив е и струва сума ти пари, но се държи безобразно.
Онази вечер се сби в един бар, побърква ме.
Какво, тренер? - Мани, запознай се със Съни Стано.
Играл е при нас преди време. Един от най-добрите изобщо.
Контузи ли се? - Няма значение.
Има какво да научиш, опознайте се. - Защо?
Защото така съм казал! Обяснение ли искаш?
Кротко, кротко, Мани е навит на всичко.
Мани е отдаден на отбора и иска да се развива.
А и от старците има какво да се научи.
Там съм, чао.
Мани.
Слушай, не съм тръгнал да ти се налагам. Повикаха ме.
Може да научиш нещо от мен...
А може и аз да науча нещо от теб.
Ползотворен разговор.
Здравей. - Какво правиш тук?
Донесох ти парите.
За какво? - От онзи ден, в магазина.
Наистина няма нужда. - Според мен пък има.
И исках да те помоля за съвет.
Съвет? - Да, мисля да се запиша да уча,
за да си намеря хубава работа, докато отворя собствен бизнес.
Какъв бизнес? - Търговия на едро.
Каквото правиш в рибния склад? - Вече не работя там.
Станах консултант в един бейзболен отбор.
Чудесно, бейзбол.
Това е твоята същност. Открай време.
Заплащането не е много добро, затова искам да уча.
Понеже си учителка, реших да се допитам до теб.
Влез вътре, има формуляри. Лесно ще се ориентираш.
Г-ца Лупе ще ти помогне... - Ще бъда искрен.
Чувствам се объркан.
В затвора гледах как някои излизат и бързо-бързо се връщат.
Вече разбирам защо става така.
Просто... имам нужда от помощ.
Съни, с удоволствие ще ти помогна,
но графикът ми е много натоварен в момента...
Привет, миличка! - Здравей, мамо.
Как мина училището? - Добре.
Имаш ли домашни? - Написах ги.
Дано е така, защото ще ги проверя.
Мелиса, това е моят приятел Съни. Съни, това е Мелиса.
И помниш Били, нали?
Братовчед ти. Станал е полицай?
Били, помниш ли Съни Стано?
Да. - Как си, Били?
Може ли да се прибираме? - Много е уморена днес.
Вие вървете, а аз ще дойда по-късно.
Не забравяй да си вземеш формуляр. - Благодаря.
Значи си се върнал, а?
Да.
Колко излежа за убийството на онова момче?
Девет. И още девет задето останах жив.
Какво правиш тук? - Питах Анджела за една моя идея.
Слушай, само недей да въртиш разни номера.
Не, засякохме се в магазина.
Не искам да страда отново. Разбираш ли?
В грешка си, нямам задни мисли.
Не ме интересува, просто стой далеч от нея.
Анджела направи ред грешки.
Ти беше първата. Няма да позволя още една.
Повярвай ми, нямам намерение да карам някого да страда.
И ето го хвърлянето...
Мартинес успява! Топката полита високо, жесток удар!
Още, още, още! И излиза извън игрището!
Младокът нахлу а играта с гръм и трясък.
Тестът за наркотици е отрицателен, добре.
Някакъв контакт със служител на реда? - Не.
Да. - Кога?
Преди два дни. - При какви обстоятелства?
Братовчед е на едно момиче, с което излизах.
И какво стана? - Каза ми да стоя далеч от нея.
Фиш за заплата?
"Статън Айлънд Емпайърс"? - Бейзболен отбор е.
Не, какво стана с рибния склад? - Напуснах.
Не. Без да ми кажеш? Не става така.
Пишете ми черна точка тогава.
Но няма да се правя, че мястото ми е там.
Сам казахте, че разбирам единствено от бейзбол.
Предложиха ми работа в отбор.
Всичко е във ваши ръце.
Добре, просто ми дай фиша за заплатата.
Не си и помисляй да напускаш щата без позволението ми.
Искам две седмици предизвестие, иначе те връщам в затвора.
И след края на сезона ще си намериш редовна работа.
Не си мисли, че ти отпускам края. Само колкото да се обесиш.
Стано.
Разбра ли? - Благодаря.
Действай.
Нямам умора, хора!
Не му липсва увереност. - Не се заблуждавай.
При него е 40% увереност и 60% страх.
От какво? - Още един, тренер!
Той е един от най-добрите играчи, които съм виждал от години.
Точно в средата! - Всеки клуб би го искал.
Но се панира, ако не започне силно. И питчърите го побъркват.
Понеже му личи.
Младостта е незаменима! Миналото - свършено.
Бъдещето е тук! А ти... Ти пък направо...
Покажи уважение. Нали каза, че има какво да се научи от старите?
Моля? - Не чу добре какво казвам ли?
Или ще рече, че ще създаваш проблеми?
Ще рече да си гледаш работата
и да правиш това, за което си тук, не че някой знае какво е.
Стига. Ще направим тренировъчен мач. Мичъл хвърля, Мани батира.
Хайде, започваме! Накахара, не натоварвай коляното.
Хайде да те видим, злато.
Гледай да не хвърляш гадна, Мичъл.
Чух, че си фен на вазелина. Ще ти навра бухалката отзад!
Гледай аз да не ти я навра отзад. Тъкмо може да изтрезнееш.
Ето, пак се почна!
Я не ме блъскай, затворнико!
Проверих те! Имаш се за много корав, но с момчетата ще те отупаме.
Тук съм, за да работя. Както и ти. - Няма да слушам някакъв упадняк!
Няма на какво да ме научиш, чупката!
Вземи бата. - Не си познал!
Кажи какво гледаш, когато си тук. - Топката?
Не, защо топката? - Ако не знаеш, нея трябва да удряш.
Да, но той още не я е хвърлил. - Задника му ли да гледаме тогава?
Да, гледате задника му. Тялото, очите, всичко.
Върви на хълмчето. Хайде!
Дай му сигнал по твой избор, а ти хвърли каквото покаже.
Ниска.
Хайде пак. Давай!
Парабола.
Още веднъж.
Бърза. - Откъде знаеш?
Той се издава, без да се усети. Разгадавай, без да бъдеш разгадан.
Сега е твой ред.
Давай, Мичъл.
Здравей. Защо стоиш тук? - Чакам превоз.
Превоз? - Ще дойде след една минута.
Откъде знаеш? - Погледни. Виждаш ли количката?
Сериозно? - Нови технологии.
Какво стана с ученето? - Накараха ме да държа тест.
Дори не си го предал? - Не знам, не бях готов за това.
Дай да видя.
Знаеш ли какво?
Май наистина трябва да ти помогна. Ела утре в кабинета ми.
Правенето на тест е като изкуство. Ще ти дам някои насоки.
През деня съм на работа. Да вечеряме заедно. Аз черпя.
Не е нужно да ми плащаш вечерята. - Знам, че не е нужно, но искам.
По мъжки да ти върна жеста.
За това, че ти помагам с теста? - Да.
Хайде де.
Добре, в петък, 19 часа.
Картофеното пюре не е лошо. Искаш ли?
Имам лоша новина, Съни. - Какво?
Щеше да издържиш теста. - Наистина ли?
Да. Но не си вярвал в себе си.
Тайната е да отбелязваш първото, което си помислиш,
защото обикновено то е вярното. - Явно още си нямам вяра.
Ще я придобиеш.
Помниш ли как идвахме тук в 2-3 ч. през нощта?
Как мога да забравя? Това се повтаряше всяка събота.
Преди няколко месеца, за рождения й ден,
заведох Мелиса и приятелите й на миниголф в "Търтъл Коув".
Помниш ли? Първата ни среща. - В Сити Айлънд.
Бяхме на 14 години. Боже!
Голяма работа беше да излезем от квартала.
Сякаш отивахме в друг свят.
Трябваше да вземем автобус.
Уж ме водеше на миниголф, но щом стигнахме бейзболния терен...
Е, трябваше да ти се изфукам.
Да, така беше. - Успях да те впечатля, така че...
Наистина.
Може ли да попитам...
Къде е бащата на Мелиса?
Няма го вече.
Преди колко време е починал?
Няма го, в смисъл, че го разкарах.
Поздравления тогава.
Всичко се нареди чудесно. Имам чудесна дъщеря, хубава работа.
Взех преподавателски лиценз
и може би скоро ще ме повишат в педагогически съветник.
Искам да дам сигурност на Мелиса.
Темпо!
Това Роджър Питърсън ли е? - Да, Палача.
Вече не владее ни топката, ни себе си.
Значи имаме две легенди? - Единият е ням, а другият - гадняр.
На суперзвездата ли е ред?
Не мигай, че току-виж пропуснеш удара.
Следи го! Покажи какво можеш.
Не се бой, Мани, нарочно те предизвиква.
Не ми казвай каква да правя, не ме е страх!
Успокой се. На последни издихания е, затова е тук.
Я вземи да млъкнеш! Някой може да пострада.
Не и преди да те пратя на майната ти, селяндур.
Хвърляй!
Да не си луд?!
Добре ли си? Вдигнете го. - Сделка за пет милиона!
Влизай вътре!
Не си струва. - Какво рече, клоун такъв?
Аз ли не струвам? Ами ти?
Ти си никой! Аз от 7 години съм в играта.
А ти - 20 години зад решетките? Шибан пандизчия.
Съни!
Хайде да те видим, отворко.
Скърцат ли ставите? - Покажи какво можеш.
За нищо не ставаш. Сега ще те разбия.
Браво, Стано!
Кашман е тук.
И Бърни.
Давай, Питърсън! Спечели битката. Хайде!
Браво, Съни!
Супер си, Стано!
Плитка вдясно.
Никой не играе така в затвора. Със сигурност.
Линията на трета база.
Съборили са стария стадион!
Чувам, че новият бил невероятен. - Не, тук е истината.
Свята земя. Толкова титани са играли тук.
Ето там Лу Гериг се обявява за "най-големия късметлия".
А там свещенодейства Мики Мантъл.
Ами Световните серии?
Тино направи гранд шлем през 1998 г.
И помете "Брейвс" през 1999 г.
Тогава влязох в затвора.
Щях да бъда част от този отбор.
Представяш ли си?
Аз щях да батирам.
А ти щеше да ме подкрепяш от трибуните.
Феновете щяха да скандират имената на Пол О'Нийл, Бърни Уилямс...
И моето.
Защо просто не си тръгнах?
Защо толкова се подразних на онзи глупак?
Съни, защо сме тук?
Защото не минаваше ден, без да мисля за това място.
Най-вече, защото го свързвах с теб.
Тук беше последната ни среща.
Сядахме точно тук. - Спомням си.
Тогава за последно бях истински щастлив.
Тук, с теб.
Взе да става студено. Да се връщаме в колата.
Добре.
Беше много приятно.
Наистина искам... - Да, и аз.
Какво "и ти"?
Не знам. Какво щеше да кажеш?
Нищо.
Но помниш ли какво ми каза на първата ни среща?
Ръка до ръка.
Това означава...
Завинаги.
Измислих си го, защото ме беше страх да те целуна.
Но бях искрен.
Не те поканих само за да...
Знам.
Няма значение.
Анджела. - Да, може да ми се обадиш, Съни.
Защо се срещаме тук?
Имах да свърша нещо.
Реших, че ще искаш да видиш старото игрище на Статън Айлънд.
Все същото си е. Може би малко по-хубаво.
Да, пребоядисано и с ново табло... Май само това е.
Та значи, разкараха Питърсън.
Не си струваше риска. - Съжалявам да го чуя.
Не съжаляваш. Даже мисля, че ти си в основата.
Какво ще рече това?
Много впечатляващо игра срещу него онзи ден.
А каквито и проблеми да има Питърсън,
все още си го бива.
Хвърляше силно, но не ти се опря. Дори Кашман забеляза.
Просто имах късмет. - Не, глупости говориш.
Много добре знаеш, че не си изгубил таланта си.
И го демонстрира онзи ден. На мен, на Мани...
Кой знае, може би дори на Господ.
Беше същият онзи Стано отпреди 20 години.
Какво ще кажеш да те включа в отбора?
Ще кажа, че си луд. - Според мен има какво да дадеш.
Не, изиграх последния си мач.
На 24 юни 1999 г. С присъда, влязла в сила от 10 дни.
Стига, ще ви излагам. - Ако удряш така, както онзи ден,
току-виж дори те поканили в зимния турнир.
Не. - И защо не?
Защото е едно голямо "може би". На 38 години съм, късно е.
Давам ти втори шанс, по дяволите! - Не съм го искал.
Нима? Защо си тук тогава? Аз знам защо.
Защото не можеш да спреш таланта, който напира вътре в теб.
И понякога трябва да му се поддадеш.
Ти можеше да си сред най-великите. - Но не съм и няма да стане.
Хонъс Уагнър казва: "Да си голям не е кой знае какво, ако си голям."
А ти, Стано, си голям.
Ало? - Съни Стано?
Да, на телефона. - Чарлс Дени от "Ню Йорк Поуст".
За какво става дума? - Чух, че са ви включили в отбора.
Завръщането ви е вдъхновяващо, страхотна статия ще излезе.
Може ли няколко въпроса? - Да, добре.
Как ще реагират феновете на това, че на терена е бивш затворник?
Не знам. Имам предвид...
Мисля, че бейзболните фенове са необикновени хора.
Просто се надявам,
че умеят да прощават.
А съотборниците ви? - Не мога да говоря от тяхно име...
Дано ме възприемат само като спортист.
Не съм по-различен от тях и те не са по-различни от мен.
Дали има шанс да стигнете до Висшата лига както през 1999 г.?
Да.
Да, мисля, че има шанс.
Постигнах го веднъж. Мисля, че мога да повторя.
ИГРАЧЪТ УБИЕЦ ПРОГОВАРЯ
После ще хапнем добре, но сега да се разгреем.
Три, четири, пет,
шест, седем, осем.
Още малко, още малко!
Раз, два, три. - "Емпайърс"!
Хайде, да започваме!
Стано, имаш ли партньор?
Хайде.
Здравей, Били, как си? - Тя не е тук.
Знаеш ли кога ще се върне? - Не, не знам.
Ще й кажеш ли, че съм идвал?
Защо си тук? - Какво имаш предвид?
Тъкмо се отърси от една кофти връзка и сега да подхване друга?
Няма нужда от това. А и Мелиса не може да бъде край теб.
Не и край човек с твоето минало.
Ами ако някой твой враг от затвора излезе и тръгне да търси мъст?
Били, недей така... - Ако наистина държиш на Анджела,
помисли за нея.
Тя тъкмо е взела да се устройва с дъщеря си.
За последен път ти го казвам най-човешки.
Моля те, стой далеч от Анджела. Разбра ли?
Съни, здравей, аз съм. Звънях ти няколко пъти, но...
Чух добрата новина. Радвам се, че ще играеш отново.
Обади ми се някой път. Ако имаш време, разбира се. Чао.
Бърза топка.
Давай! - Запази самообладание, Мани.
Не замахвай, просто наблюдавай!
Давай, Мани!
Ниска.
Да му се не види!
Стано, грабвай бата. Не си тук, за да търкаш скамейката.
На терена излиза номер 13, Съни Стано.
Това е пандизчията!
Прояви се, момче.
Давай, Стано. - Хайде, пандиз!
Игра!
Нищо, Съни, нищо.
Хайде сега. - Приготви се.
Няма нищо, Стано.
Давай. - Стегни се, момче.
Метни я здравата.
Страйк!
Не може така! - Каза ли нещо?
Нищо не съм казал. - Не, чух те.
Ако си мислиш, че някой ще те жали, лъжеш се.
И приключваш за днес. - Какви ги говориш?
Край, напусни терена. - Хвърлянето беше ниско!
И Стано напуска днешния мач.
Така, момчета...
Загуба с 5:0 не е никак добро начало на сезона,
но нека не униваме.
От четвъртък заминаваме за седмица с гостуващи мачове.
Ще караме полека, докато не наберем инерция.
И помнете, нов ден - нов мач.
За 35 години като бейзболен треньор
никога не съм виждал такава мързелива,
некадърна и страхлива сбирщина от неудачници
да провалят още първия мач по такъв безобразен начин!
Вземете се в ръце, че като взема една бухалка...
Страйк!
Хайде, събирайте екипировката.
За нищо не ставам!
Стига! Видяхме те на тренировката.
Срещу някакъв изпаднал питчър. - Не, знам какво видях.
Може би аз сбърках, че те вкарах прибързано в игра.
Но ако не настъпи скоростна промяна,
няма да ми позволят да те задържа.
Съни, разбираш ли?
Нека не свършва така.
Мълчанието ти е показателно. Успех, Съни. Анджела.
Твоето приятелче Мани липсва. Намери го.
Писна ми.
Мани!
Тръгваме, ставай.
Мамка му!
Здрасти. Ние просто празнувахме.
Какво сте празнували? Че си уцепил топката ли? Тръгвай.
Събирай си багажа. - Добре, добре.
Виж, Стано, това не ми се случва често.
Не е нужно да казваш на тренера за...
За всичко това. Не ми е навик.
Качвай се в автобуса.
Веднага.
Стано.
Благодаря.
Благодаря ти, че дойде.
Искаш ли нещо?
Извинявай, че не ти се обадих.
Много мислих за всичко.
И аз не знам какво правя.
Не знам и колко дълго ще продължи.
Подозирам, че много скоро ще приключи.
Не знам какво ще стане с мен после.
Но съм сигурен, че няма да изкарвам купища пари.
Не ми казвай, че пак ме нараняваш, защото не искаш да ме нараниш.
Защото няма никаква логика.
Май Бил излезе прав.
Бил е прав. Както и всички останали.
Мислиш, че не знам ли?
Не виждам ли как ме гледат хората?
Не чувам ли какво говорят за мен?
Има такива, които идват на мачовете само за да ми подвикват.
Но го разбирам.
Убих човек.
И винаги ще нося тази вина.
Но вие с Мелиса не сте длъжни.
Вината си е само моя, защото...
бях си въобразил,
че когато изляза, всичко ще си дойде на мястото.
Вече не сме на 19 години.
И вече никога няма да е същото.
Колкото и да ми се къса сърцето...
Без мен ще си по-добре.
И трябва да го приема.
Не ми казвай кое е добре или зле за мен.
Разбрах от опит какво значи "зле" и го преодолях.
Ако искам да бъда с някого, или да го напусна...
Решението си е мое.
Но щом искаш да прекараш остатъка от живота си в самосъжаление...
Добре.
Хубаво си помисли.
Знаеш къде да ме намериш.
Хирохито Накахара се готви да батира.
Бързо, бързо!
Плъзни се!
Не мога да стана!
Нека го аплодираме.
Леко. Добре, давай.
Боли. - Леко, леко.
Благодаря.
Само се отбих, за да ти кажа,
че догодина със сигурност ще направиш 3000 точки.
Няма да играя догодина.
Само З0-ина души са достигали 3000 точки.
Ако спреш, всички ще са съкрушени. - Знаеш ли...
Играчът е това, което може да даде.
И всеки мач се играе така, сякаш е последен.
И някой ден наистина свършва.
Благодаря. - Дай най-доброто от себе си.
Стано.
- Чух те първия път. Какво искаш?
Исках да ти благодаря, че не каза на треньорите как ме завари.
Ако бях постъпил както е редно, трябваше да им кажа.
Какво значи това?
Значи, че не ми пука.
Съсипвай си живота и мечтите, не ми дреме.
Ти имаш талант.
Но някой ден той ще пресъхне.
И ако не го пазиш сега, животът ти ще тръгне надолу.
Повярвай ми.
Знам, че обичаш бейзбол, но това пък защо?
Направили са миниголф на бейзболен стадион.
Не че бейзболът не е досаден, но това е...
Я да пробвам.
Това чудо тежи!
С движение от таза. - От таза?
Би могъл и по-добре.
Хайде, със замах.
Мамо?
Май са билети за бейзбол. Може ли да отидем?
Страйк!
Вдигни си краката.
Тичай, дявол те взел!
Гледай, гледай!
Плонж, плонж!
Сейф!
Ето, Съни. - Сложи рестото в буркана за бакшиши.
Това беше тъпо. - Не говори така.
Помниш ли тази песен?
Интересно ли ти се видя? - Да, но малко дълго.
Готино беше, когато плонжира. Болеше ли?
Не и ако си го тренирал. - Ще ме научиш ли някой път?
Добре. - Не, време й е да се прибира.
Трябваше вече да е в леглото.
Хей, тъпак! - Чакайте ме в колата, вървете.
Честито! Чух, че пак играеш, а? - Да.
Как само ти се подрежда животът. Старото гадже, бейзболът...
А къде е брат ми? Ще ти кажа. Гние в земята, ето къде е!
А ти се разкарваш по улиците, щастлив и доволен!
И се правиш на какъвто не си.
Мръсен убиец и пандизчия!
Човече, не прави сцени. Не тук и не сега.
Добре, здравеняко.
Ще те хвана друг път тогава.
Мамо? Защо Съни е лежал в затвора 18 години?
Да...
Бил излязъл една вечер с някакви момчета
и се стигнало до бой.
И по нещастна случайност единият загинал.
Нарочно ли го направил? - Не, разбира се.
Но понякога, когато са не където и с когото трябва,
хората правят грешки.
Казвала си ми, че всеки греши.
Да, така е.
И някои грешки са много сериозни.
Затова трябва да внимаваш.
Знаеш ли какво е най-важното при грешките?
Каква поука ще си извадиш, какво ще правиш след това.
А сега заспивай!
Утре сме на училище.
Поздравления, Стано. По-чист си от дезинфектант за ръце.
Някакъв контакт със служител на реда? - Да.
При какви обстоятелства? - Не оставям братовчедка му.
Дали братовчедът на приятелката ти тръпне от радост, като те види?
Може би изглежда така, сякаш си търся белят, но...
По този въпрос не сме на едно мнение.
Кажи ми...
Какво смяташ да правиш след като те отрежат?
Може да постъпя като Лу Гериг. - Моля?
Когато болестта вече му пречи да играе, сменя попрището.
Става надзорник. Казва, че е огромно удовлетворение да даваш втори шанс.
Добре. Приключихме.
Елате на някой мач. Да посетите работното ми място.
Не, ако искам да заспя, ще говоря с жена ми.
Не забрави ли нещо? Добро хващане.
Хайде.
Ниска.
Бърза.
Забавена.
Готов ли си?
Кашман праща скаути да те гледат. - Шегуваш се.
Няма майтап. Да не мислиш, че съм бил път до Бронкс за пица?
Ти удряш 0,407, Съни. 16 хоумръна, 23 удара за точка.
Това е един от най-добрите месеци за наш играч изобщо.
Не знам какво да кажа. - Примерно: "Супер, тренер."
Защо не набележат някой по-мпад?
Някой по-доказан? Някой, играл поне две години?
Ти си убийствен батер. Кашман вижда на какво си способен. Аз също.
Не се прави, че миналото ми е без значение.
То ще засенчи всичко, свързано с бейзбола, наясно си.
Знаеш ли колко хора са против мен?
Едно е да играеш в Статън Айлънд,
а друго - пред милиони хора по националната телевизия.
Виж, след всичко, което си преживял, никой не бива да ти се меси.
Но не бягай от миналото си. То е част от теб.
Виж колко много постигна, откакто си тук.
Миналото ти вдъхновява хората. Виж как промени Мани.
Само ти успя да му влезеш под кожата.
Превърна го в играч.
Прав бях. Нищо не се случва безпричинно.
Не ми казвай, че дълбоко в себе си не си се надявал на такъв развой.
Не съм.
Просто не исках да работя в онзи склад за риба.
Не те виня.
Складът за риба, майко мила.
Работа като работа. - Страхотна, няма що.
Почтена професия. - Е, как! Редом си до Исус Христос.
Не се тревожи за утре, ще се справиш. - Знам.
Това е като онзи тест.
Довери се на инстинкта си и вярвай в себе си.
Не е точно притеснение.
Мислех, че никога вече няма да съм свободен, камо ли да играя.
Отнех човешки живот,
а съм на път да заема мястото на някой достоен за Висшата лига.
Платил си цената. Всеки заслужава втори шанс.
Ти си добър човек. Може би така Бог ти го казва.
Да речем, че се сбъдне най-добрият сценарий
и ме повикат да играя.
И съм достатъчно добър, за да ме задържат.
Колко години ми остават евентуално?
Една, две?
Не разбирам от бейзбол, но за мен това е уникален шанс.
Може да влезеш в бейзболната история.
Нали?
Просто искам да разбера дали ми е било по силите.
Харесваш ли изобщо бейзбол? - Не, футбол, забрави ли?
Но ще идвам на всичките ти мачове.
Имаш вкус на шоколад.
Съни.
Не се дъни този път. - Няма.
Благодаря.
Хайде, идва.
Дръжте го!
Погледни ме!
Копеле!
Добър вечер, фенове, и добре дошли на "Статън Айлънд Парк".
Денят е прекрасен.
Няма друг стадион с такава гледка.
Ела.
Вдигни, Съни. Хайде, дявол те взел.
Не отговаря. Не знам къде е, а не искам да го задраскам.
Виж на паркинга, може да е закъснял.
На никого ли не се е обадил? - Само на мен е длъжен да звъни.
Мамка му.
Ало? - Къде е той?
Твоят човек - Стано. - Има разстройство, в тоалетната е.
Напразно ли сме били път? - Не, ще играе.
Нека затворя сега, за да се подготвя. - Добре, чакаме.
В тоалетната бил. Глупости!
Да му се не види!
Добре, задраскай го.
Сложи Куейвис на неговото място, а Джоунс - там.
Къде е той? - Сега ще разбера.
За "Бърмингам Трейсърс" ще хвърля...
Любимият ми селяндур. - Победителят на "Сай Иънг"...
Здраво мята обаче. - Номер 59, Роджър Питърсън.
Ще видим тая работа.
Дами и господа, ето ги любимците ви от "Статън Айлънд Емпайърс".
Дали е добре? - Сигурно.
В края на деветия ининг, последен шанс за "Емпайърс"
срещу бившия шампион от Световните серии Роджър Питърсън.
Съни, какво е станало? - Блъсна ме самолет.
Самолет? Дай да видя.
Какъв е резултатът? - Той не е важен. Ела при доктора.
Питърсън в игра ли е още? - Да. Е, и?
Да отидем отзад... - Добре съм!
Седни, преди да си паднал.
Дай да видя раната.
Майко мила. Донесете ми лед!
Колко бързо хвърля? - Питърсън ли? Няма удряне.
Отчита 101, 102. Ела насам. - Фалцово ли?
И фалцово, и как ли не. Сложи това на раната.
Не съм виждал по-мръсно хвърляне от години, пълен гадняр е.
Къде беше, какво стана? - Чий ред е?
Майко мила! Кой те е пребил?
Мани излиза. - Дръж леда на главата!
Мани.
Влез му в главата.
Предстои да батира номер 18... - Разкарай тоя лед.
Мани Менендес.
Господи! - Гледай го!
Какво става, новак? Да не онемя?
Добре!
Какво е това? Навежда се напред! Да не сме в Малката лига?
Менендес заема базата си.
Отърси се, Мани, отърси се!
Сега ще батира номер 33, Тор Диджорно.
Сейф на втора! - Мани!
Шибания!
Браво.
Пусни ме в игра. - Дори не можеш да държиш бата.
Страйк!
Сам каза, че всички се дънят с този. Аз ще успея.
Не и в това състояние. И други мачове ще има.
Не се знае, може и да няма.
Трябва да разбера.
Мога да се справя.
Дълга летяща топка вдясно.
Сейф!
Остават 30 метра до хоума.
Доведи го докрай. - Последен шанс за Статън Айлънд...
Милър. - За "Емпайърс" ще батира...
Съни Стано!
Давай, давай...
Фаул. Първи страйк.
Това пък какво беше? Бъзикаш ли се?
Не ми губи времето.
Засега имаме 0:1. Няма бол, един страйк.
Замахва и пропуска. Втори страйк.
Стоп. - Стоп!
Стоп. - Какво ти става? Стига!
Какво правим? Удряй вече.
Това беше нарочно! - Така става, когато ме разиграваш.
Един бол, два страйка.
Питърсън подава предупреждение.
Разбий го.
Дълга топка към центъра на терена.
Давай, давай! - И отлетя!
"Емпайърс" са победители!
Стано! Стано! Стано!
Превод и субтитри БОРЯНА БОГДАНОВА
Редактор МИЛЕНА ПАРЦУНЕВА
Обработка HD MEDIA