Аз, Джон Фицджералд Кенеди, се заклевам,
че вярно ще изпълнявам задълженията си...
Първо се скрий, после се покрий.
Те издуват тялото ви...
Ще го разберете като нас.
Вкусен нов сос за салата "Френчет"...
Кубинските партизани получили оръжие от Съветския блок...
Ще си върнем Куба. Не знаем кога, нито как.
Кристин е в затвора, защото излъга, че бивш приятел я е бил...
АМЕРИКАНСКА АФЕРА
субтитри от YavkA.net
Заедно ще спасим планетата или ще изгорим в пламъците й.
Личната отговорност на президента за фиаското в Запива на прасетата.
ЦРУ
Писател го нарече идеалния провал.
200 000 гласа се извисиха в химна на Движението за граждански права.
Изнемогващи под гнета.
Свободни германци гледат потиснатите си сънародници.
Ще победим.
В Хавана външният министър...
ВАШИНГТОН, 1963 Г.
Ц-Е-Л-У-В-К-А
Първо любов, после булка.
И накрая бебе в люлка.
Повече се забавляват от нас. - Всички.
Комунистите също.
Виждал ли си Патриша? - Огромни са.
Ще ми даде да ги пипна. - Глупости!
За долар. - На теб? Тя ли ти го каза?
Не точно на мен. - Така си и помислих.
Карл каза, че си педал.
Е, и? - Каза, че си педал.
Какво ще направиш? - Нищо.
Не може нищо.
Голям приятел си, няма що!
Педал! - Ти си педал.
Да видим какво можеш.
Бой! Негър срещу бял! Бой!
Бой! Негър срещу бял!
Задето ми го скрои!
Какво правите? - Нищо, сестро.
Бог се усмихва на смирените, а не на неразкаялите се.
Господа, часът е пет. Наказанието приключи.
В Божиите очи грешниците могат да бъдат спасени.
Да, сестро.
Моите очи виждат друго. - Да, сестро.
Джими... - Майната ти!
Не исках... - Гадняр! И двамата сте.
Мамо? Татко?
КЕНЕДИ ЩЕ ИЗПОЛЗВА РАКЕТИ В КУБА, АКО...
"ПЛЕЙБОЙ"
Синко, вътре ли си? - Да.
Трудиш ли се? - Остави го, Майк.
Горкичкият! Ще ослепее и ще му излязат косми по дланите.
На 13 години е. Нормално е.
Привет!
Видя ли Патриша? Много е хубава, а?
Майк? - Ще побързаш ли?
Защо? Постоянно арестуват Кинг. - Искам хубаво място.
МУЗЕЙ ЗА МОДЕРНО ИЗКУСТВО
"Джон Фицджералд Кенеди".
"Да си видяла каквото и аз и да виждаш каквото и аз.
Използвай внимателно. С любов, Джордж"
Катрин Казуел.
Катрин.
Мога ли да ти помогна?
Да. Живея отсреща.
Да? - И аз...
Чудех се дали имате нужда от помощ в градината или у дома.
Искам да спечеля пари. - За какво?
Екскурзия до Европа с класа. - Звучи като приключение.
Адам. - Адам.
Ще влезеш ли?
Какво умееш? - Моля?
От къщната работа? - Чистя, поправям. Обичайното.
И искаш да ти плащам? - За пътуването ми.
До Европа?
Познавате ли президента Кенеди? - Срещали сме се.
Мама се ръкувала веднъж с него на вечеря.
Почувствала се сякаш е гола.
На баща ти едва ли му е харесало.
Според татко е откраднал изборите като красавеца по телевизията.
А според теб? - Не знам. Не съм го гледал.
Искам да ми се оправи градината.
Можеш ли? - Да.
Градинарствал ли си някога?
Тогава няма да ти платя много.
Бързо уча.
Сигурна съм. Ела утре.
Добре. Утре.
"Почувствала се сякаш е гола."
По дяволите!
Адам, вечеря. - Идвам.
Веднага, Адам. - Казах, че идвам.
Да не е пак в банята, а?
Поне сме модерни за това.
Ако баща ми ме беше хванал...
Знам, щеше да ти го отреже.
Адам.
- Казах, че идвам.
Здравей, Фейт! - Здрасти!
Патриша. - Кретен.
Чупката, Карл. - Добре.
Чудех се дали искаш да дойдеш у нас след училище.
И какво ще правим? - Ще си говорим. Ще слушаме плочи.
Добре. Ще ми е приятно. - Чудесно...
Г-н Стафорд, имате ли причина
да не сте там, където трябва?
Не, сестро. - И аз така си мислех.
Аз съм Адам, съседът отсреща.
Ще работя в градината ви. - Да.
Кой ги е рисувал? - Аз.
Харесват ли ти?
Да, но са само цветове.
Трябва ли да значат нещо? - Цветът си е цвят.
Какво означават? - Каквото искаш.
Ние правим нещата.
Формата е мъртва. - Какво?
Формата е мъртва. Виждал ли си изоставена сграда?
Счупени прозорци, напукани врати и стени?
Щом я построят и вече започва да се разпада.
Зависи как ще го погледнеш.
Формата е мъртва. Харесва ми.
Добре ми изглежда.
Искам да ги оскубеш.
Всичките ли? - Всичките.
Оскуби ги и ги изхвърли.
Искам пръст, ново начало, нищо в сандъчета, нищо ограничено.
Оскуби ги и ще започнем отначало.
Формата е мъртва, а? - Именно.
Това може да помогне.
Красива сте.
Казваш го на всички момичета.
Не. - Извади дървото и си върви.
Кубинците не ще простят на Кенеди. - Няма значение.
Имаме комунисти на 90 мили от нас.
Кастро ни се смее.
Сякаш си копал тунел до Китай.
Къде беше? - Работих в градината.
Каква градина? - На г-жа Казуел.
На кого? - Г-жа Казуел.
Премести се отсреща.
Катрин Казуел ли? - Защо не седнеш, приятелю?
Катрин Казуел. Много е мила, а?
Да, харесвам я. - Необичайна дама е.
Видяла е и е правила много неща.
Прекалено много. - Имала е тежък живот.
Много е чувствителна.
Май не е добре да работиш за нея след училище.
Защо? - Ами...
Не е лесно да се обясни.
Различна е от нас, Адам.
Не се интересува от същите неща.
Не се интересува от сина си.
Има син ли? - Имала е.
Какво е станало? - Не е важно.
Важното е да стоиш далеч от нея.
Казахте да си намеря работа и да спечеля пари.
Намери си, само не...
Добре, Адам, работи за нея.
Майк. - Но не стой при нея.
Свършваш и се прибираш.
Става ли? - Добре.
Какво прави днес в училище? - Нищо.
Чудесно.
Всички свободни хора, където и да живеят,
са граждани на Берлин.
Затова като свободен човек
гордо мога да заявя: "Иш бин айн берлинер”.
Много хора по света не разбират
или поне така казват, какъв е проблемът
между свободния и комунистическия свят.
Нека дойдат в Берлин!
Джон Фицджералд Кенеди.
Какво?
Значи с президента наистина сте приятели.
Разбира се. Запознахме се в училище.
Какво значи това?
Снощи през прозореца... - Нищо не си видял.
Абсолютно нищо. - Добре. Съжалявам.
Има неща, които са лични, Адам.
И такива трябва да си останат. - Като сина ви ли?
Кой ти каза са сина ми? - Родителите ми.
Родителите ти. Мили боже!
Щом сте имали син, значи имате и съпруг, а?
Бивш съпруг. - Как изглежда?
Няма го. Така изглежда.
Беше малко момче...
Като теб. - Не съм малко момче.
Не, не си.
Къде отивате? - Не е твоя работа.
Не иска да говори с никого в Лангли.
Джак не иска да говори за това. Казва, че е приключило.
Трябва да го убедиш, че разговорът трябва да продължи.
Каза, че Боби казал... - Боже! Боби.
Всичко опира до липса на авиационна поддръжка.
Лесно е да се оспорва вече взето решение.
Особено когато е погрешно.
Говорим за човек, който произнесе грешно "берлинчанин" пред Стената.
"Иш бин айн берлинер." Всички сме берлински понички.
Да сменим темата? - Във Вашингтон сме.
За какво друго да говорим? - За живота?
Има ли живот извън политиката?
Нищо няма извън политиката.
114 загинали.
Джанкарло и Марчело.
Катрин Казуел. - Да го бяхте видели.
Целият в кал. - Сякаш от Залива на прасетата.
Не залив, а момче на прасетата.
Момче на прасетата.
Формата е мъртва.
Привет! - Привет!
Отиваме ли у вас? - Да. Разбира се.
Тръгваме ли?
Магда ще дойде с нас. Става ли?
Разбира се. - Да вървим!
Хубава къща.
Какво работят родителите ти? - Писатели са. Журналисти.
Майка ми пише готварски книги. - Чудесно.
Мен все едно ме няма.
Няма ме.
Какво беше това?
Целувка, глупчо. Френска. - Ходил съм във Франция.
Значи знаеш как се прави. - Разбира се.
Какво е това?
Зъбът ми.
Отвратително.
Трябва да вървя. Мама ще ме вземе.
Да, по-добре да вървим.
Обади се, щом ти го оправят.
Счупил си зъб и не си ни казал?
Залепих го. - Залепил си го?
Реших, че ще стане.
Не е млечен. Няма да порасне.
Знам. - Защо не ни каза?
Не знам. - Какво ти става?
Нищо ми няма. - Какво значи това?
Всеки ден идваш мръсен от градината й.
Каза... - Седиш сам в стаята ти.
Понеже... - Не говориш с нас.
Това е зъбът ти. - Моят зъб.
Какво беше това? - Не знам.
Утре ще се обадя на зъболекаря.
Светски момичета и вашингтонски съпруги.
Нерон свири, докато Рим гори.
Кой си ти?
Опасно е да подминаваш хора в тъмното.
Не ми отговори.
Обичаш да се прокрадваш, а?
И да гледаш? Прокрадваш се и гледаш, а?
Ами ако те хвърля в затвора?
Теб да те гледат. - Не можеш.
Така ли? - Не си ченге.
Какво те кара да го кажеш? - Пиян си.
Има всякакви пияници, хлапе.
Ела!
Значи така изглежда духовното извисяване.
Здравей, Греъм!
Жалко е. Виж се.
Открих го да надзърта отвън.
Здравей, Адам! - Здрасти!
Познаваш го. - Работи в градината ми.
В градината.
Прилича на Виетнам след напалм. - Не ти ли харесва?
Не. - Добре.
Ще си вървя. - Защо?
Хубаво е да има мъж вкъщи.
На какво се смееш? А?
Качете се горе. Идвам след малко.
Какво е станало с теб? Къде отиде?
Тук съм, Греъм. Както винаги.
Обеща нещо на мен и Харис.
Каза, че ще се грижиш за нас, дори след като той...
Можехме да имаме друго дете. Още бяхме семейство.
Хората те гледат.
Не е тайна, че влизаш и излизаш от Белия дом.
Виждат те. - Какво те е грижа?
Ти си моя съпруга. - Бях! Бях твоя съпруга.
Всички знаят и се смеят.
Знаеш ли защо? Защото не си единствената.
Има един куп жени и ги чука всички до последната.
Не можеш вече да ме нараниш.
Нито ти, нито правителството ти, нито ценната ти агенция.
Недосегаема съм.
Той беше и мой син.
Така ли?
Тежък ден в офиса ли?
Кубинци тичат из Южна Флорида и Луизиана
и търсят кого да застрелят, кретени с пушки.
Антикомунистическата бригада не става.
Всеки иска да налага условия.
Почти като при провален брак, а?
Почти.
Добре си я обучил.
Беше съпруга от Агенцията. - Ще представлява ли опасност?
Записва си всичко. Винаги е водила дневник.
Едва ли е спряла.
Опитай да я пречупиш.
Г-н Дел Вал, как сте?
Сутрин се събуждам и си мисля как Фидел ни се смее.
Зад пурата си.
Но не е смешно, а?
Плейбоят Кенеди също ни се смее.
Познаваш г-н Казуел. - Да.
Трябва да действаме час по-скоро.
"Адам, имам семена. Трябва дъжд, за да садим.
Ако е слънце, иди си."
КУБИНСКАТА КРИЗА
Заливът на прасетата. Леле!
"Какво ли си мислят тайните агенти, докато с Джак плуваме?
Вече няма доверие на Лушън. Само на Боби."
Да си беше видял физиономията!
Притеснявах се от ръцете ти под масата.
Бързаш. - Неща за гледане, места за ходене.
Хора за оправяне. - Точно.
Виж се. - Не те поканих да ме гледаш.
Толкова бързо?
Хелън готви пъдпъдък за вечеря.
Обещах й да се прибера. - Предай й поздрави.
Прочете книгата на Хъксли, не й хареса.
Нищо чудно.
Мога да я напусна. - Заради мен ли?
Недей. Пъдпъдъкът ми се нуждае от усъвършенстване.
Приятна вечеря!
Чантата ти е на пода. Веднага те издаде.
Съжалявам.
Няма дъжд, отивам си.
Седни.
Не се срамувай, че си възбуден.
Не го прави повече. - Няма.
Видях съпруга ви. - Колко вълнуващо за теб.
Беше с мъж с мръсен костюм. Говореха за вас.
Срещнаха се с един човек с акцент.
Дел... - Дел Вал?
Така ли се казваше? - Да.
Кой е той? - Кубинец. Много ядосан.
Някой го мислят за патриот, други - за престъпник.
Зависи от гледната точка.
Точно така.
Трябва да си вървиш. - До утре!
Ако пак видиш съпруга ми, тръгни в обратната посока.
Овалният кабинет. - Катрин Казуел е.
Бихте ли ми свързали? - Момент.
Съжалявам. Президентът не е на разположение.
Ще почакам. - Може да се проточи.
Важно е.
Ще говори по-дълго, отколкото ви се чака.
Ще оставите ли съобщение? - Не.
"Не е на разположение". Не го преебавай, Джак.
Кубинските затворници се връщат от Залива на прасетата.
Пристигат в Маями след 20 месеца плен.
Освободени от Ф. Кастро срещу 53 млн. долара в храни и лекарства.
Как ли ще бъдат приети от кубинската общност в Америка?
Адам, побързай. Ще дойдат всеки момент.
Глупак.
Уолтър ще те докара.
Уолтър? - Бащата на Джейсън.
Ще закъснеем, така че си лягай.
Ако някой пие на партито, искам да си тръгнеш веднага.
Джейсън да се обади на баща си. - Добре.
Не си мисли, че няма да разбера.
Ясно? - Ясно.
Чао, татко! - Чай, синко!
Адам, забавлявай се.
Джими, стига глупости.
Страх го е да играе. - Не ме е страх.
Млъкни и седни.
Готови ли сте?
Адам, стани и се приготви. - Адам...
Отново.
По дяволите, Джими. - Какво?
Идиот.
Фейт, една минута.
60 дълги секунди.
Адам и Фейт. Адам и Фейт.
- 60, 59, 58, 57, 56,
55, 54...
Френска, нали? - Да.
Оправиха ли ти зъба? - Да.
Ще разбера.
Адам.
Фейт.
Адам Стафорд е кретен.
Добре ли сте? - Садя.
Нали казахте след дъжда?
След, по време, както дойде.
Сигурно ви е студено.
Не знаеш колко.
Защо музиката е толкова силна? - Рисувах.
Чувах я отсреща.
Искаш ли? - Да.
Върви си у дома.
Искам да рисувам с вас.
Да рисуваме тогава!
Какво мислите?
Не е зле.
Формата е мъртва. - Точно така.
Май приключих.
Тексас за Деня на благодарността? - Налага се.
Иначе няма да ме повишат.
Знаеш, че обичат...
Да пишеш оттам. Знам. Просто...
Адам е...
Не мога да се справя сама.
Тексас... Далас е дупка.
Само за няколко дни.
Ще опитам да се върна за вечеря.
Ще го събудя. Напоследък спи като труп.
Хормоните му са хвръкнали на партито снощи.
Адам, време е да...
Майк, ела тук.
Виж го.
Здрасти, татко!
Какво трябва да направя за това? Какво?
Голяма работа, мамо.
Целият си в боя.
Под душа. Не излизай, докато не падне и последното петънце.
После ще говорим за стаята.
Добре, мамо. - Сега!
Това е тази Катрин Казуел.
Трябва да престане.
Ще говоря с нея следобед.
Ще говориш с нея веднага. - Ади...
Веднага. - Само да довърша...
Веднага!
Добър ден! - Аз съм...
Майк Стафорд от в. "Стар". Хареса ми статията ви за д-р Кинг.
Макар че не му симпатизирате, а?
Карвър. Лушън Карвър.
Онзи Лушън Карвър?
Славата е мимолетна, но във Вашингтон колкото - толкова.
Няма ли да влезете? Заповядайте.
Не е ли малко рано за компания?
Дръж се любезно, скъпа. Съседът ти Майк Стафорд.
Питие. - Малко ми е рано.
Да пийне ли, Катрин? - Моят дом е, Майкъл. Пий.
Водка с лед.
Не си играй с него. Дай му питието.
Как е момчета? - Момчето ли?
Синът ви Адам.
Как е? - Добре е.
Чудесно. Както винаги. - Добре.
Нали за това се трудим всички? За децата.
Бъдещето. - Предполагам.
Твоето детство как беше?
Не те виждам да се смееш и играеш по ливадите.
Добре беше. Чудесно. Както обикновено.
На гости ли идвате, или желаете нещо?
Не. Да, всъщност свързано е с Адам.
Съпругата ми може би се тревожи прекалено.
Тревожи се колко време прекарва тук.
Не си гледа училището.
Това с боята сутринта...
Ако тя иска да не работи повече за мен, готово.
Чисто и просто. - Чисто и просто.
Приятно ми беше, Майк. Очаквам следващата статия.
Да. Чудесно. Благодаря.
Приятно прекарване в Тексас!
Приятно ми беше.
Нямаше нужда да го плашиш. - Вероятно.
Но ти беше приятно.
Работата си има преимущества, признавам.
Да плашиш хората?
И да ги караш да вършат неща, които не искат?
Понякога изборът изглежда лош, а всъщност е най-добрият.
Нищо не мога да направя.
Приятелят ти Джак не иска да говори с мен, нито с някого от Агенцията.
Ти си връзката ни с Овалния кабинет.
И той беше пределно ясен. Никакви разговори,
никакво чукане, нищо, всичко свърши.
Трябва да го предупредя. - За какво?
Положението е несигурно.
Ако откаже да се разправи с Куба, Куба ще се разправи с него.
Какво значи? - И върху мен има натиск.
Може да е в опасност.
Той е президентът, за бога!
Той е човек, а хората правят грешки, които трябва да признаят и поправят.
Нещата трябва да се променят, иначе наистина ще настъпи промяна.
Всичко е партия шах, а?
Разиграваш фигурите наум.
Топ ли да жертвам или царя?
Ще ме пожертваш ли?
Кръстник съм на сина ти. - Той е мъртъв.
Какъв си тогава? - Беше чудесно момче.
Греъм беше... - Стани!
Катрин Казуел се обажда. Той...
Не, никакво съобщение.
Карвър. Лушън Карвър.
Знае за Адам и какво пиша.
За Тексас. - И е от ЦРУ.
Той е като Сталин за компартията.
Той е ЦРУ, спецоперации, Кастро, Лумумба, всичко.
Какво има за закуска? - Седни.
Татко... - Сядай!
Първо, никакъв контакт с тази Казуел.
Никакъв, нула, грам.
Татко... - Второ, наказан си.
Защо? - Защото казах.
Докато ме няма, майка ти ще работи у дома.
От училище - вкъщи.
Никъде другаде. - Какво става?
От училище - вкъщи.
Ясно? - Ясно.
Искаш ли яйца?
Яйца тогава.
ШЕФ НА ЦРУ С ВЛАСТ КОЛКОТО КЕНЕДИ
КОЙ Е ВИНОВЕН ЗА КУБА?
Мога ли да ви помогна? - Катрин Казуел.
Да, госпожо.
Съжалявам. - В личния списък съм.
Съжалявам. Явно вече не сте.
Ще рискувате ли живота си? - Госпожо?
Заради президента? - Аз съм войник.
Следвате заповеди.
Изпълнявате дълга си. - Да, госпожо.
Какво искаш? - Нищо. Топката.
Нали си я взе? - Да.
На летището в Далас...
Полицията по улиците на Далас е засилена със служители на реда,
извикани на работа в почивния им ден
заради опасения от демонстрации,
които да притеснят президента,
понеже на 24 октомври
представителят ни в ООН Адлай Стивънсън
беше убит в Далас на излизане от вечеря.
От Далас, Тексас, официално потвърждение:
Президентът Кенеди почина в 1,00 ч стандартно време,
2,00 ч. източно стандартно време, преди няма и 38 минути.
Убиха го.
Вицепрезидент Джонсън напусна болницата в Далас,
но не знаем накъде продължи.
Вероятно скоро ще положи клетва
и ще стане 36-ят президент на САЩ.
Президентът Кенеди на летището
беше весел и махаше...
Спри! Пъпките.
Да не ги смачкаш.
На 22 ноември градината ми цъфна.
Полицията издирва бял мъж
около 30 г., 80 кг, със стройно телосложение.
Явно е застрелял президента с ловна пушка...
Не съм виновна.
каквато използват ловците в Тексас.
Мощно и точно оръжие дори от далечно разстояние...
Не съм...
Адам.
Не ме докосвай.
Съжалявам. - Вън!
Катрин... - Вън, малко лайно!
Понякога засенчваше президента.
Мамо?
Всичко е наред.
Всичко ще се оправи.
Колко зле беше? - Конвоят зави.
Духаше, хората говореха, смееха се, сочеха.
Главата му отхвръкна назад, после - напред.
Джаки се покатери отзад, сякаш търсеше нещо.
И колите заминаха.
Отивам в офиса. - Върна се преди 10 минути.
Осуалд е наел адвокат. Ще съм там цяла нощ.
Сигурно е било ужасно. - Да.
Поне свърши.
Слава богу!
До скоро, приятел!
Добър ден!
Може ли да вляза за малко?
Не, не мисля.
Исках да се уверя, че Адам е добре.
Добре е.
Мисля, че у него има нещо мое. - Ще го попитам.
Добре.
Горе. Веднага. - Просто искам...
Съгласен съм с теб.
Без чаша, направо от бутилката. - Остави ме намира.
Исках само да се уверя, че си добре.
Къде намери Руби?
Приятел на Дел Вал?
Твой приятел?
По-сложно е. - Сложно?
Той е президентът и е мъртъв. - Беше президентът.
Когато се омъжих за теб,
ти беше най-големият идеалист, когото познавах,
и щеше да промениш света.
Наистина го промени.
Изгуби всичките си идеали.
Времената са други. - Същите са.
Ти си друг.
Не съм загубил идеалите си.
Загубих теб.
Не искаше да чуе никого.
Трябва ми дневникът.
Трябва ти опровержение.
Точка "А" води до точка "Б" и до пръст върху спусъка?
Остави ме намира.
Аз съм бивша: бивша съпруга,
бивша майка, бивша любовница.
Ако не ми го дадеш... - Ще говоря.
Ще наруша всички правила от книжката ти.
Ще говоря за теб, Лушън и Дел Вал.
Ще сложа пръстите ви върху спусъка.
Само пръстът на Осуалд е върху спусъка.
Остави ме намира и така ще си остане.
А и го изгорих. - Не е в стила ти.
Имаш дневници от трети клас. - Какво е в стила ми?
Каква съм аз?
Харис бе... - Майната ти!
Не беше виновна ти.
Аз те изгубих.
Но те искам обратно.
Можем да заминем,
да започнем отново двамата, където пожелаеш.
Мисля, че би ми харесало.
Но дай дневника на Лушън.
Казах ти, изгорих го.
Говори с него, кажи му и ще заминем, където пожелаеш.
Ще си помисля. - Помисли си.
Помисли си.
Заминавам.
Дано повече не те видя и чувството да е взаимно!
Къде отиваш? - Заминавам.
Не се тревожи за мен.
Дневникът е проблем.
Не можеш затвори устата на всички. - Няма, само на приказливите.
На сигурно място е.
Остави ме намира и ще си остане там.
Обичам загадките. - Сериозно говоря.
Къде ли може да е?
Несъмнено е на сигурно място. Може да си го дала на някого.
Безопасно е там, където няма да се сетя да търся.
Чудно къде може да бъде. Кой може да бъде?
Не би посмял.
Ще направя всичко необходимо. Всичко.
И да си дойдем на думата.
Застанал пред ужасната стена и заявил пред света:
Их бин айн берлинер.
Ние всички сме. - Берлински понички.
Моля? - Произнесъл го е грешно.
Казал е: "Всички сме берлински понички".
Това шега ли е?
Не, сестро. - Стани.
Ела тук.
Сложи си ръката.
Кенеди бе най-великият президент, който тази страна някога ще има.
Католик.
Мъж, който предвиждаше бъдещето.
Няма да търпя шеги за него. - Не исках да...
Беше ни отнет велик човек.
Върви и се моли.
Моли се здраво.
Адам.
Какво правите тук? - Казах им, че съм ти леля.
Трябва да ми го върнеш.
Какво? - Какво мислиш?
Съжалявам. - Недей. Просто ми го върни.
У дома е. - Донеси ми го тогава.
След училище. Чакай ме на стълбите в 15,30 ч.
Заминавам.
Къде? - Не знам.
Може би в Индия.
На някое екзотично място, където не разбирам езика.
Защо? - Защото не мога...
Животът трябва да има смисъл.
Намираш нещата в живота, които имат смисъл.
Деца, изкуство, любов.
Вече нямам нищо.
Имате мен. - Знам.
Но понякога един човек не стига.
Влагаш всичките си желания и мечти в него и...
той си отива.
Ако бях по-голям... - Нямаше да си ти.
Надежда...
Губиш я с възрастта и...
Трябва да я намеря отново.
Това житейски урок ли е?
Нещо подобно.
15,30 ч. На стълбите.
Греъм, аз съм, следобед ще е умен.
Радвам се, че заминаваме.
Подранил си.
И ти.
Всичко наред ли е?
Защо беше тук? - Кой?
Човекът с шлифера.
Стар приятел на мен и майка ти.
Къде е? Какво направи с него?
Едно дете не разбира всичко.
Тя си го иска. - Сигурен съм.
Обещах й. - Ще пораснеш и ще разбереш.
Пораснал съм. Разбирам.
Казваш ми истината, когато ти отърва.
Лъжеш ме за мое добро ли?
Катрин никога не ме е лъгала. - Съжалявам, Адам.
Ти си ми баща. Трябва да постъпваш правилно заради мен.
Направих го, Адам.
Това е мое. - Всъщност не е.
И ваше не е.
Напълно прав си.
Адам.
Катрин имаше пълноценен живот: изкуство, любов, интрига.
Понякога с такъв живот човек се обърква.
Катрин беше объркана. В дневника й го пише.
Къде е тя?
Не те ли чака?
Боби каза, че си педал. - Браво на него.
Предложил си да му духаш за 25 цента.
Е, и?
Какво ще направиш?
Каза, че ще му духаш... - Педал!
Кретен. Страхливец. - Какво?
Научи го! Научи го!
ОТ КАТРИН КАЗУЕЛ ЗА АДАМ СТАФОРД
Превод: Анна Христова
ТВ рип субтитри от JJD @ 2019 YavkA.net