Давай!
Още, още, още!
Да!
Може ли и ние да поседнем? - Давай пеш!
Едва си влачим краката...
Така...
Как се казваш? - Алексей.
Къде си тръгнал в армията? Не ти ли се седи вкъщи?
Бързам. - Да живееш ли бързаш?
Да застрелям немец.
Или си тръгнал да умираш?
Колко немци трябва да застрелям, за да ми дадат такива?
Да не си на пазара? Ще ми пита такива неща...
Кажи де! Кажи!
Ей, малкият! Да не намери там някой орден?
Намери ли, а?
Какво се окопа там?
Ставай да ни догониш!
Почакайте де! Братлета, почакайте ме!
Почакайте!
Р У С К О М О М Ч Е
субтитри от YavkA.net @ 2021
Ето какво бих искал да направим.
До цифра 1, буквално още в шестото четиритактие,
може повече да се опрем на нотите, а произведението...
Край, пристигнахме.
Защо спряхме? - Нататък може да ни улучат.
Ти какво?
На гръб ли да ги мъкнем?
Не, не...
Да тръгваме! - Пожалете кончето.
То не знае как да се прикрива.
Разтоварете сандъците. Вземате ги тръгвате с мен.
Ама че командир...
Имам една молба към валдхорните: дайте по-отчетливо - та, та, та...
Всеки да хваща по един!
Внимателно с патроните!
Гледай го Льошка как се пъне!
Да не се изсипеш.
По-внимателно! - Взехте ли ги?
Има ли още сандъци?
Патрони са това! По-внимателно.
От цифра 1 - акордите. Моля, заедно. И дишайте!
Дръпни се! - Трябва хубаво да се диша.
Давай, давай!
После пускаме валдхорните... И накрая - пицикато.
Сега само дъжд ни липсваше...
Да се влачим в калта.
Почакайте ме!
Почакайте ме де!
Гледай къде ходиш.
Вие двамата! Какво стоите? Елате насам!
Дръж!
Не се блъскайте, момчета. - Един по един.
Мърдай, новобранец!
Дръж го, дръж го!
Натам, натам.
Не ги хвърляй така! С какво ще стреляш после?
Внимателно!
Марш в окопа!
Погледни! Виж го как се е запънал.
Ей, малкият! Сам ли ще воюваш?
С този на немците им е спукана работата.
На, вземи!
И патроните.
Благодаря.
Вие двамата! Насам!
Пазете винтовките!
Тези насам!
Мини, там има едно по-сухо местенце.
Това хармоника ли е? - Да не е влязъл пясък вътре?
Всичко е наред, чисто е. - Дай да я видя.
О, пристигна и нашият стрелец. Не се цупи.
По-добре ни изсвири нещо.
Още не мога да свиря добре...
Подарък ми е. - Аз ще те науча.
Тук имаме акордеонисти.
Само да не ти падне фуражката. - И най-важното, свири от сърце.
Хайде, посвири за всички.
Не се стеснявай.
Сидоренко, ела насам! Помогни на младежта!
Не се подавай така, ще те отнесат.
На всичко ще те научим. - Мини, мини. Давай.
Като ме изпращаха, съседското хлапе също мъчеше акордеона така.
Мама плаче, аз се смея - веселба.
Все ще си с бръсната глава. - После се поуспокои.
Сега пък и дъжд заваля.
Жив ли си, малкият?
Тези кои са? - Картечарите.
И двамата. - Дръпнете се.
Картечарите. И двамата наведнъж.
Сложи маските!
Не дишай дълбоко!
Пазете си очите!
Забравих как се слага. Помогни ми.
Гадини мръсни, газ ни пускат...
Помогнете на новите!
Фролов, върви им покажи!
Запалете съчките!
Малкият, не стой долу! Ще се задушиш.
Очите ми... Пари... пари!
Ето ги немците...
Нищо не виждам.
Извинете, какво става с фагота?
Изсвирете ми направо петия такт.
Махни се! - Не ритай.
Боли ме!
Не ме удряй!
Ръката ми!
Не ме бийте, моля ви. - Санитар!
Не ме блъскай! Боли!
Боли ме!
Кой си ти? Пусни ме!
В лазарета си. Успокой се.
Сам ще се оправя! - Тихо. Санитарят сега ще дойде.
Успокой се... Така.
Пак ли се развилня? - Малкият се освести.
Той пръв започна. - Санитарят дойде.
Съвзе ли се? Как се чувстваш?
Искам да изляза по нужда.
Да вървим.
Едно го чака сега - да подлага ръка...
Давай. Тръгвай, тръгвай.
Развържи ми очите. Ще отида сам!
Какво?!
Тръгвай, тръгвай. - Вървя!
И надолу... - Какво сте ми омотали очите?
Газът ги е обгорил. Не си се покрил добре.
Покрих се както са ме учили.
Значи лошо са те учили.
Върви, държа те.
По-бавно!
По-внимателно.
Дай път!
Какво се блъскаш?! - Махай се, мамка ти!
Не ти ли е жал за момчето!
Цял ден превивам гръб заради такива момчета.
Ставай! - Защо ме хвърли така?!
Няма вече. - Дръж ме!
Хайде, върви.
Малко остана.
По-бързо! - Почакай тук.
Отиваме нататък. - Къде?
Не е далече. Има гробище.
Накачили ги тук! Ще ми извадят очите!
Какво ще стане с мен сега?
Ще те пратят у дома.
Защо?
Дай да ти помогна.
Мога и сам. - Дай да ти помогна де!
Дръпни се!
Ей, какво правите там! Я се махайте!
Не виждате ли, че е гробище? - Встрани сме, отче.
Какво правите тук? - Той е сляп! Къде да ходим?
Не мога да си ида вкъщи!
Остави ме да се изпикая сам!
Къде тръгна?
Какво си се разбеснял? - Няма да си ходя вкъщи!
Не ме пипай! Не мога да се върна у дома.
Къде? Стой! Да идем при лекаря. - Ще отида сам!
Кон...
Гледай да не те ритне.
Докараха нови! Санитари!
Какво стоиш? Доведи го тук.
Да вървим.
Няма да боли, потърпи.
Не виждам...
Ела насам.
На масата. - Сега докторът ще те излекува.
Чакай, полека. Не бързай.
Какво е това? - Поне не си вдишал много.
Не мога да се върна вкъщи. - Чакай, чакай.
Дръж му главата.
По-здраво.
Потърпи.
Утре си заминаваш. Отведи го.
Тръгвайте.
Да вървим.
Не мога да се прибера вкъщи!
Отведи го. - Да вървим.
Не!
Не мога да си ида вкъщи! - Хайде, давай.
Не мога вкъщи! - Да вървим.
Да, подреди ги така! По края на палатката.
При торбата.
Точно така, да, тук. И всичките малко по-назад.
Трябва да остана тук.
Може ли? - После.
Петима... двама, двама.
Давай насам. Трябва да те преброят.
Сега ще ви направят снимка. - Къде го мъкнеш?
Каква снимка?
Гледайте към мен! Към фотоапарата.
Задният ред не се вижда. Повдигнете го. Да стъпят на нещо!
На село ще съм бреме за всички, няма да мога да работя.
Задният ред трябва да се повдигне.
Да, да стъпят на тях.
Сега ще имате и сцена.
На два реда!
Хайде, качваме се. - И нека да са на два реда!
Хайде, качвай се по-бързо.
Задните по-високо. - Така, застани тук.
По-наблизо ги съберете!
Не мога да се върна на село. - Стъпи здраво!
Стъпи тук. - За да се виждате.
Стойте сега, не мърдайте!
Защо мълчиш?
Добре! Не мърдай! - Къде тръгна?
Защо ги подредиха така? Задният ред не се вижда.
Какво има?
Разрешете да доложа.
Доведоха едно момче от фронта. Съвсем младо.
Газът му е изгорил очите.
Здраво е, сече му умът. - Само че е сляпо.
Кой е?
Ето го, онова момче. Моли да остане на фронта.
Позволете да остане тук. Аз ще го наглеждам.
А това тук какво е?
Раз... два...
Ставайте, ставайте, хайде.
Измъкни си крака.
Хайде, ставайте! - Объркахте всичко.
Ще се снимаме още веднъж. Станете.
Толкова ли е трудно да постоите? - Тръгвай.
Нека да остане. Облечи го!
Къде си? - Ето ме, аз съм.
Протегнете си ръцете. Вдигнете ги!
Офицерът разреши да останеш. Да вървим да се облечеш.
Хайде... Дай крака.
Ох, жега...
Мирише на метлички.
Това баня ли е?
Седни тук. Ще ти донеса дрехи.
Къде тръгна? - Искам да се измия.
После. Сега не може.
Какво има?
Гъдел ли те е?
Давай да обуем гащите.
Къде тръгна? Къде падаш? Гъдел ли имаш, а?
Къде падаш така? Гъдел ли те е? Защо падаш?
Защо падна, а? Кажи защо падна?
Признай си, на теб говоря! Гъдел те е, а?
Добре. Стига! - Какво се боричкате там?
Има заповед слепият да остане. Под моето командване.
Нали му разрешиха да остане тук? - Не. Ще дойде с мен.
Обличай се.
Благодаря, благодаря.
Дай да ти помогна. - Мога и сам.
Дай да ти помогна! - Намерили са ти служба.
Сам ще се обуя!
Сам!
Сега се постарайте фортето да бъде по-мощно, особено медните духови,
с повече устрем. Маркатото трябва да бъде: та-та-та!
Бавачка ще ме правят! - Къде ме водиш?
Мога и сам! - Върви, върви.
Стой!
Тръгвай. - Пусни ме!
Бавачка ще ме правят те мене!
Мога сам да ходя! Пусни ме!
Давай, давай!
За всичко ще ме слушаш!
Ако ме подведеш, ще ти одера кожата! Махай се.
Какво става? Прощавайте! - Какви ги вършиш?
Да, разбрах... - Харесва ли ти, а? Харесва ли ти?
Сега ще те отуча. - Пуснете ме, разбрах.
Прощавайте... Разбрах. Простете ми.
Ставай! - Какво му се нахвърлихте?!
Разбрах... Пуснете ме. - Млъквай.
Ето ти тоягата. Да вървим.
И обърнете внимание на последната нота. Остава форте.
Хвърли цигарата! - Стига де.
Това ни е оръдието.
Чакай малко.
Какво се мотаете още? По кое време тръгнах?
Какво стоиш? Дръж там!
Държиш ли го? - Тъй вярно.
Макар Петрович... - Дръж!
Малко каша сте яли!
Валдхорните, свирете по три ноти. А сега се чуват ту три, ту две.
Сякаш някой се опитва да си почива. Успяхте ли вече да се уморите?
Все трябва някой да ви ръчка отзад.
Днес Макар Петрович не е в настроение.
Да. Дайте това да го преправим. - Чакай малко!
Наблизо има град. Немците идват с аероплани да го бомбардират.
Ние слушаме как лети аеропланът и подаваме сигнал. Разбираш ли?
Ще служиш тук. - А какво ще правя?
Чакай малко.
Макар Петрович... - Ти какво правиш тук?
Ами слушам! Върнете ми ги!
Дайте ги, Макар Петрович! - Студено е... желязно...
Аз слушам тук! - Какво има да слушаш?
Аеропланите!
Хайде, сложи го този да слуша. Давай.
Сега ти отговаряш за него.
Сложи го да слуша! - Той не може ли сам?
Какво, да не е сляп?
Какво си се разкрещял? - Добре де! Да вървим.
Че и сприхав! - Не ме пипай! Сам ще отида.
Дай ги тук!
Сега вече нямам...
Скъса ми снимките!
Нали знаеш как бръмчат аеропланите?
Не точно... - Нищо. Ще разбереш.
Ще разбереш!
Маркуча чувстваш ли го? - Да.
По него върви звукът.
Като чуеш аероплан, удряш по релсата.
Разбра ли? - Разбрах.
Слагаш тук едната ръка, другата - тук.
Тръгна нагоре. Чувстваш ли?
Така... Върти!
Ето така, разбра ли?
А така отива надолу.
Запъни крака. Давай сам! Давай, давай... Така!
Давай още! По-силно запъвай краката.
Дай в другата посока.
Подпри се с рамо, отблъсни с крак.
Добре. - Давай с рамото по-силно!
Какво...
Макар Петрович, защо?!
Давай! Марш да донесеш храната! - Тичам.
Кой ти нареди да го въртиш?! Как ще въртиш без команда?
Ами аз...
Махай го, докато не съм ви пребил! - Пусни ме!
Махай го оттук. - Пусни тръбата! Да идем за храната.
Ставай, ставай. - Защо се дереш?!
Макар Петрович, отивам за храна. - Махай се от очите ми!
Гледай каква опашка е станала!
Опашка, а? Но офицерчетата си седят там.
И онзи, дългополият, и той си седи и яде.
Не сте съгласни с всичко това, нали?
Скоро ще променим всичко.
И ти също да знаеш! Но засега не казвай на никого.
Здравейте!
Били сме и по-здрави.
Върви след мен! - Ей, къде така?
Не се предреждай! - Не виждаш ли, че водя сляп?
Трябва да взема за дежурните. - Раздай това между вашите.
Пусни ме да взема каша за дежурните!
Скоро ще има промени. Работниците са с нас.
Той е сляп! Не виждаш ли?
Къде се предреждаш? - Сипи ми за дежурните.
И това доживяхме - вече и слепите воюват.
Ето, хапни.
Да вървим, намерих ти място.
Насам ли? - Да, братле, насам.
Но там ще го... - Тихо!
Направо, на пейката.
А това кой е?
Да...
Братлета, може ли да седна с вас? - Какво да те правим? Сядай.
Почерпете г-н войника.
Тук е за офицери!
Колко сте строг... Недейте.
Върви при войниците!
Да дойде някой да го отведе! - Вземай си кашата!
Прощавайте...
Не беше нарочно. Всичко ще почистя.
Вече не е смешно.
Хайде, тръгвай. - Оставете го!
Ваше високоблагородие, та той не вижда!
Видя ли? - Момчето е сляпо...
Изпъни си ръцете! - Гъдел ме е...
Дръж ръцете така!
Ти! Ела при мен!
Аз ли?
Ела да му държиш ръцете. Хвани му ръцете!
Така ли? - Но той е сляп! Оставете го.
Да вървим!
Наведи се, главата надолу.
Мирише на сено.
Не натам.
Пръстите ми горят... - Давай нагоре.
Лягай.
Хайде, поспи малко. Утре си дежурен.
Лягай да спиш.
Ще дойда да те взема.
Не ме бий...
Боли ме!
Стига си ме удрял!
Кажи защо падна, а? Кажи защо падна? Кажи!
Благодаря.
Ти ще си тръгнеш ли? - Ще съм на караул до теб.
Ако чуеш нещо, викай ме.
Имам молба към солиста.
На практика не трябва да има силни ноти, акценти.
И в прехода шестнайсетините - малко по-живо и малко по-леко.
Всичко бучи...
Чудно...
Ще идеш и ще го вземеш.
По тревога ли ще действаме, Макар Петрович?
Бъдете готови.
Идва! Лети насам!
Защо чукаш напразно, а? И двамата ще го отнесем.
Стига. Край. - Чух го!
Аероплан ли е?
Макар Пет... - Тихо!
Дай и аз да чуя!
Давай насам!
Давай още малко! - Върти, върти!
Поразмърдайте се!
Стой тук. - Донеси всичките!
Хайде, по-бързо! - Покрийте го.
От всички страни. По-бързо!
Дайте да минем четвъртата. Четвъртата част - алегро.
От означеното, дайте един... Два такта дайте, два.
Две и четири, ако обичате. Две и четири.
Не бързай. Започваме от М - и два такта, от М до Н.
Какво ти става?
Гледай да не паднеш във водата!
Вода...
Да можех да се измия...
Ще идеш в града, ще доложиш. Назарка ще те заведе.
Направил си всичко както трябва.
Така... Бива си го тоя кърлеж!
Насмукал се е с твоята кръв.
Сега ще го... така...
Сега, сега...
Ето... готово.
Стой, Бурка, стой!
Тихо, тихо, стой.
Добре сте се справили, момчета.
Браво на вас.
Онези нещо са намислили...
Нищо не мога...
Една въшка не мога да хвана...
Къде са се наврели...
Кой си ти? Върви си!
Не ми трябва помощ, мога сам.
Я дай тук... Дай, дай!
Давай я тук. - Върни ми я!
Стой мирен! - Не мога... Дай ми я!
Мога сам! Сам ще ги опощя.
Въшките скачат... - Сега ще ги научим ние.
Ела, ще ти покажа как става.
Така, гледай. Ето, вземаш... - Но какво трябва да правя?
Ето така!
А? Опитай сега сам! Давай!
Давай! По-силно тръскай!
Стой!
Ще ни вземеш ли до града?
Така, сядай.
Намерихте ли го?
Солистът - следващия. Ще ви обясня. Добре.
Не! Наведи се!
... без акценти... Ето... Да, точно така, до цифра 1.
И в шестото четиритактие може да наблегнете на тези ноти.
Пристигнахме ли? - Давай, опри се на мен.
Знаеш ли къде да идем? - Ще видим. Сгъни малко крака.
Какви ги говориш... - Красавци са.
Какви кокошчици... - Маря, прибирай се у дома!
Обърни се. - По-бързо, скрий се вкъщи!
Мирно!
Стигнахме ли? - Да, стигнахме.
Вие ли чухте аероплана? - Ние, ние.
Благодаря за добрата служба. - Благодаря!
Благодаря ви!
Благодаря за добрата служба. - Ох, пръстите ми!
Елате с мен.
Разузнаването откри вражески патрули тук, тук и тук.
За да укрепим отбраната в дадения участък...
Да, разузнавателните идват по-често.
Хващай се на работа.
Тези всичките ли са за нас?
Не са за вас.
Пакетът е за вашия командир.
Предайте му го лично. Свободни сте.
Тъй вярно.
Гледайте какво направих с немеца. Намушках го с щика.
Какво ни показва?
Той идва все по-близо... и по-близо...
Обаче аз го...
Какво ни показва? - Купи си гъска и ще те целуна!
Дошъл съм в щаба по важна работа. - Назарка!
Къде избяга?
Аз имам едно... желание... - Горкичкият, не вижда.
"Пожондание"...
Хайде, върви! Върви, ще те догоня.
"Пръчка и мъмрене дават мъдрост" -
за да не посрамиш майка си.
Голям войник си, няма що! - Къде тръгна?!
С тази тояжка ли ще стреляш?
А, той не вижда. - Остави го!
Наистина.
Просяче е. - Тежко си пострадал. Дръпни се!
Ела вкъщи, ще те нахраня.
Можеш да живееш в църквата.
Не страдай, че не виждаш.
Време ти е вече за женене. И на теб...
Виж ти, какви красавици!
А кой ги омайва и им се мазни?
Познаваш ли ги? - Не.
Къде си тръгнал? - В щаба, по работа.
Тогава не се ослушвай. Давай!
Тръгвай, изчезвай! - Исках...
Давай, давай! Хайде, тръгвай.
Бягай. Ето, ние сме двама, те са две... Нали, девойче?
Върви, върви. - Той още се противи, отче.
Ще те науча да свириш на орган. Ще има какво да ядеш, къде да спиш.
Не! Няма нужда! Пусни ме! - Ти какво?!
Назарка!
Насам!
Хайде да тръгваме вече.
Льошка!
Хоп! Не ме хвана.
Добре, започваме отново.
Не ме хвана! - Ще имам една молба.
Сега трябва всичките акорди след цифра 2 да са по-отчетливи.
Вие заедно с валдхорната оформяте един ансамбъл.
И още една молба. Където върви главната партия в оркестъра -
с валдхорната, да добавим още малко бас.
Най-после! Къде се мотаете? - Липсва бас.
Слаб си като вейка, не се виждаш от тоягата.
Тревога!
Да го направим още веднъж.
Благодаря.
Да опитаме още веднъж отначало.
Льошка?
Ти ли си?
Ставай.
Всички се изтеглят в града.
Немците ни обкръжават.
Давай!
Благодаря.
Цял ли си?
Ставай.
Трябва да намерим офицерите.
Градът защо е празен? Отстъпили ли са?
Краката ми търнят.
Направете път на каруцата!
Тихо! Пазете тишина!
Внимателно! Не се показвай.
Немците! - Давай назад!
Макар!
Стой! Обърнете каруците!
Натам не може!
Давай назад!
Върви, момче! - Назарка...
Назарка, къде си? Накъде тръгна?
Обръщай! Откарайте ранените!
Назарка!
Не чувам.
Какво стана?
Ранен ли си?
Какво стана?
Върви! - По-бързо, по-бързо!
Всичките ще ни изпозастрелят.
Ще те скрия.
Скрий се! Ще се върна да те взема.
Скрий се тук.
Върви там!
Назарка!
Ще се върна!
Гледай напред! Ръцете горе!
Гледай напред! Хайде, по-бързо!
Изловихме ги като мишки.
Този е 49-ият.
Пусни ме да седна! Уморих се. - Разкарай се оттук.
Майер, превържи го този.
Виж колко са уморени и мръсни...
Стани!
Ти! Стани!
Къде ти е оръжието?
Ти... Ти сляп ли си?
Войник...
Проверете всички!
Внимателно, все пак е църква.
Какво става тук? - Плених един руски войник.
И какво се мотаеш с него? - Той не е опасен.
Сляп е, не е въоръжен.
Добре, води го при останалите.
Бранд, помогни му!
Тук никой не е останал.
Да вървим.
Иисусе, пак не ти провървя.
Дай ми чантата.
Разкопчай колана!
Пусни ме!
Разкопчай колана! - Какво ме пипаш?
Махни си ръцете!
Той не вижда.
Покажи му пътя.
Ела насам.
Ей, ти ли си героят, дето плени слепец?
Върви!
Защо не се върна?
Давай, давай! По-бързо!
Братлета, почакайте!
Добре! По-бързо!
С малко повече артикулация...
След цифра 8 може малко повече крешендо...
Няма да е лошо, по-ярко става...
Сергей Рахманинов, "Концерт за пиано и оркестър", опус 30, 1909 г.
"Симфонични танци", опус 45, 1940 г.
Готови? Моля, от самото начало.
Таврически симфоничен оркестър с диригент Михаил Голиков
Превод ЮЛИАНА ТАНЧЕВА
Уеб рип и синхронизация: Monetino - YavkA.net @ 2021