ВИЕЛИЦА ОТ ДУШИ
По мотиви от романа на Александърс Гринс
1915 г. Първата световна война.
Армията на немския кайзер наближава Русия.
Не е ясно къде е фронтът.
Не са дадени заповеди за немското настъпление.
Дръж се здраво! - Държа се.
Не се бой! - Не се боя.
Пусни ме! - Върти педалите!
Същото е, като да яздиш кон.
Как да спра?
Натисни спирачката!
По-внимателно, госпожице.
Благодаря, г-н офицер.
Забавлявайте се, докато немците не са дошли в града.
"Г-н офицер"?
Глупчо.
Татко, това е Артурс. Мой съученик от класа.
Д-р Каулинш.
Артурс Ванагс.
На колко си години? - Почти на 17.
Почти? - След няколко месеца.
Докторе?
Спи, спи.
Това може да стане само от голяма бомба.
Конят е умрял на място. Дробовете му са се пръснали.
Защо се смееш?
Стига вече. Наравно сме.
Какво е това?!
Намерих го! - Защо си го подредил така?
Той е голямо момче. По цяла нощ гони момите.
Барон!
От Питагоровата теорема ръжта ми няма да порасне по-буйна.
Пак ли училище?
Това е военна школа. Там не се учи Питагор.
Как така военна? Ти какво мислиш?
Учените не ги пращат за пушечно месо.
Ще се върнем довечера.
И да вземеш да хапнеш нещо!
Искам и аз да отида.
Никъде няма да ходиш. Върви си измий краката.
Свалете си униформите.
Ще дойдат немците, ще ви направят на шницели!
Скрий се под леглото.
Лакътят!
Барон, тихо! - Може ли да влезем?
Мляко?
Хубаво е.
Благодаря.
Какво става?
Барон, тихо! Тихо, Барон, стига!
Не стреляй!
Работех тук преди войната. - Шпиони!
Не сме военни. Не стреляйте.
Защо? Не! Недейте!
Тръгвайте, руснаци!
Тихо, момче!
Криеха се в плевнята.
Не сме войници.
Не знам какви са.
Усмирете кучето!
Тихо, Барон! Тихо!
Усмирете това куче!
Тихо, Барон!
Какво правиш? Арестувай ги!
Арестувайте ги!
Не си виновен ти.
Побързайте, хайде!
Немците вече са край Йелгава.
Изгорете всичко!
Не оставяйте добитък на немците!
Може ли да взема халката на мама? - Да.
Ще изгорим ли къщата? - Да я изгорят, ако искат.
Добитъкът няма да издържи до Рига.
Латиши, в полковете се включете!
Нека пролеем кръв в борбата,
но робските вериги да отхвърлим!
Елате.
Прочети го, чичо.
Момчета! Време е за бой!
Да се запишем в латвийския полк!
Молби се приемат на ул. "Тербатас" 3.
Стига сте бягали! - Аз не бягам.
Как ти е името? - Конрадс.
Подпиши.
"Латвийската приемна комисия кани всички латвийци
да се включат в новосформираните стрелкови батальони.
Още по-добре е да притежават велосипеди."
Нямам велосипед. - И триколка върши работа.
Слушай, малкият, кой си ти?
Микелсонс. От завод "Феникс".
Следващият!
Следващият.
Следващият! - Давай.
Следващият!
Много си млад. Следващият!
Има моето разрешение.
Вие баща му ли сте? - Да.
След два месеца ставам на 17 г.
Разрешение от майката?
Майка му я застреляха немците.
Следващият!
Много сте стар.
Предайте документите ми на командира.
Фелдфебел от Кексхолмския полк?
Тъй вярно.
Със 17 награди за отлични постижения в стрелбата.
Тъй вярно.
Служил 15 години.
Запишете го.
Защо плачеш? - Не плача.
Скоро ще се върнем отново. - Ще те чакам.
Боже, благослови Латвия!
Спри! Забранено е.
По дяволите, тук сме само латвийци!
Боже, благослови Латвия,
нашата скъпа родина!
О, благослови Латвия!
О, благослови я!
Приготви гранатите!
Напред във верига!
Да! Победа!
Артурс! Внимавай!
Артурс!
Ванагс! Спилва! Половин час с пушки на рамо!
Защо? - Един час!
В парадна стъпка!
Готови! В атака!
Войникът не бива да мисли! Презареди, цели се и стреляй!
Баща ти и вкъщи ли те юрка така?
Не, вкъщи си беше просто баща ми. Не фелдфебел.
Зареди! Стреляй! Напред!
По-бързо!
Какво правиш? Войникът не бива да мисли! Давай!
Жена ми ще идва в неделя.
А твоята птичка? - Какво?
Изгората ти, твоята любима. Мирдза.
Нищо не ми е обещала. - Какво друго да прави? Ще дойде.
Тук само правим пирамиди като планински козли.
Кога ще ни дадат истински пушки?
Браво, Конрадс. Впечатляващо!
Истински акробат.
Да видим обаче колко си як?
Бягай, Микелсонс!
Ела насам, рижки тъпак такъв!
Да те видим ти колко си як!
Наш ли е?
По звука си личи, че е наш.
Като че ли...
Бягайте всички! Скрийте се!
Тичайте да се скриете! Самолет!
По-бързо! Крийте се!
Тези са ми много малки.
Тогава рапортувай, че няма да воюваш.
Как не! Без чорапи ще станат.
Микелсонс!
Спилва.
Ванагс!
Ванагс.
Войници!
Днес вие се заклехте пред царя и отечеството!
Бъдете достойни!
Сражавайте се, без да щадите живота си!
Слушай командата!
Истински герой. - Стрелци!
Фронтът е на 40 километра.
След 7 часа ще бъдем там. Ура!
С песен, ходом марш!
Без чорапи щели да станат.
Тъпак.
Не може ли да не блъскаш така? - Да спиш ли си дошъл тук?
На момченцето му излезе пришка. - Млъквай там.
Ти съвсем ли полудя?!
Мис Фрау!
Надбягване с плъх!
Тихо!
Момчета, чувате ли?
Спилва! Върви да обгазиш немците!
Санитар! Санитар!
Сложи щиковете!
Казах, сложи щиковете! Всички на парапета!
Ако не им отвърнем, ще започнат да стрелят повече.
Сляп ли си? - А ти да не би да виждаш нещо?
Не стреляй!
Гответе се за атака!
Стройте се в една редица.
Назад!
Ще чакаме.
Зареди оръжието!
Ванагс! Нататък сме.
Артурс! До вкъщи ли си ходи?
Остави го. Не можем да му помогнем.
Мъглата се вдига. Ще ни очистят всичките.
Давайте напред!
Гранати!
Напред!
Може би това е Мирдза? - Покажи и на мен, Микелсонс.
Прекръсти се.
Еха, какви балкони!
Трябва да отидеш в лазарета. - Ще остана.
Стига си крал! - Само им проветрявам джобовете.
Откъде намери тези ботуши?
С тези ботуши е много по-лесно да се биеш.
216?
Ванагс.
Спилва, убит в Слока.
Мамо!
Почистете ги хубаво.
Да станат като нови!
Това моята кръв ли е? - На немците е синя. Тази е твоята.
А на естонците? - Гореща.
Мирно!
Тази вечер частта остава в резерва. - Слушам.
Артурс Ванагс да бъде назначен на разположение на прапоршчика.
Стрелец Ванагс? - Тук!
Честит рожден ден!
Благодаря!
Свободно!
Момчето стана на 17 г.
Трябва да кажеш на Мирдза, че си видял самолет.
Няма да повярва, но ти кажи, че всички са се уплашили,
само ти си останал да стреляш с картечницата.
Девойките обичат героите. Ето, подари й това.
Вземи!
Какво е това? - Свещник.
Ако имаш и други въпроси, питай.
Боже мой!
Стрелец Артурс Ванагс, Курландски батальон.
Влезте.
Свалете си шинела. Мирдза скоро ще дойде.
При нас е настанен един офицер.
Докараха го от болницата.
Сега спи.
Ти си моето щастие.
Артурс! Прости ми.
С тези ръце убих един немец. - Ти си герой.
Не си тръгвай.
Остани!
Опитвал ли си токайско вино? - Искам да умра.
Рано или късно, ще умреш.
Прати я по дяволите! Днес трябва да празнуваш.
Да, да...
Швабите са навсякъде.
Да си вървим. - Ела!
Върви си! - Стига де, Льоля!
Льоля! Миличка! Слънчице!
Могат ли двама войници да си починат тук?
Едгарс. - Артурс и бутилка токайско вино.
И подарък от окопите. - Не обичам бяло вино.
Да, и аз не обичам бяло. И Артурс не обича.
Артурс видя един самолет.
Оля. - Артурс.
И така...
Заповядай... Заповядай.
Да ни напиеш ли искаш? - Да, искам.
Защо не? Да се напием! Война е!
Точно така, защо не? До дъно!
Това е мечът ми. - Наистина ли?
И къде е бил мечът ти?
Защо брат ти е толкова сериозен?
Питай него. Давай.
Вие защо не се смеете?
Униформата ти ми харесва.
Може ли да пробвам фуражката ви?
Как се отдава чест на офицер?
Здраве желая!
Ако ви дам заповед, ще я изпълните ли?
Да.
Целунете ме!
Трябваше да закопая по-дълбоко сандъците със зърното вкъщи.
Така ще изгние. Няма да има какво да се посее.
Седим тук хиляди хора и нищо не правим.
А можеше да орем по сто хектара на ден.
Чакайте заповед, войници. Ще имаме шанс да се сражаваме.
Към избата.
Сложи фуражката на щика и я вдигни.
Дай на мен.
Свали, свали, не толкова високо.
Клати я нагоре-надолу, все едно някой върви.
Не! Не подскачай! Това не ти е танц.
По-бавно! Тъп си като пън.
Стига си ме поучавал.
Де да можех да те науча...
Прави ми се на професор.
Снайпер. Има ли доброволец?
Много добре.
Свали снайпериста.
Отдясно има пост.
Двама напред! Пълзешком.
За тази слабост заслужаваш трибунал!
Момчето ми... Дръж се.
Какво правиш?! Той има куршум в шията, а ти му даваш мляко!
Мирдза!
Не говорете. Извадихме куршум от шията ви, не разбирате ли?
Беше минал през рамото на 2 мм от артерията.
Извадили сте късмет.
Тихо...
Бедничкият...
Още съвсем младичък.
Кой ви пуска такива на фронта?
Трябва да си стоите у дома, при мама, да учите.
"Мило момче, скъпи сине мой,
получих вест, че си паднал в боя.
Но аз знам, че си жив.
Няма новини, на фронта е тихо.
Конрадс удуши още един,
а аз успях да застрелям още двама негодници.
Това прави общо тридесет.
Тук е адски студ, чак костите ме болят,
но като мисля за теб и Едгарс и за дома ни,
забравям за несгодите.
Сънувах майка ти и си говорихме за вас.
Едгарс вече се прибра вкъщи, ужасно се е намръзнал."
Строго ви е забранено да пушите.
Извинявайте, съжалявам.
Не бива и да говорите.
Времето за посещение приключва след час.
Да оздравяваш бързо и да станеш силен като бик!
Поздрави от Оля.
Как са те?
Пият.
Как се справя татко?
Приближава все повече към немците.
Всеки ден стават престрелки.
Получил е съобщение, че си загинал в боя.
Но аз съм жив!
Това е добър знак.
Какво мислите за това, г-н командир?
"Докато кайзерът яде деца на закуска,
в тила немски шпиони вербуват убийци болшевики,
като им обещават земя и пари, които не са техни.
Не им вярвайте. Царят е готов да умре за вас."
Не се поддавайте на пропагандата. Пълни глупости!
Докато царят си седи в Зимния дворец,
ние висим тук и нищо не правим.
Стрелци, мирно!
Свободно.
Мирно!
Тихо, стрелец!
Оздравявай.
Но не бързай много.
Свободно.
Проверете да не са объркани.
Моите са.
Навярно ще заминете на Острова на смъртта.
Вземи си.
Марта, да се чукнем. Днес е такъв голям празник!
Извинявам се за пушенето.
Като оздравеете, пак ще може да пушите.
Казвам се Артурс. - Знам.
Защо работите в болницата?
Баща ми и брат ми са на фронта.
Не мога сама да се грижа за фермата.
С татко решихме, че е най-добре да дойда тук.
А майка ви къде е? - Майка почина.
Много съжалявам.
Да потанцуваме?
Казвам се Марта.
Островът на смъртта, 1916 г.
Швабата са го сложили там, за да бъде наказан.
На немците не им стига кураж.
Искат ние да си хабим патроните за техните негодници.
Лесна работа. - Стой!
Жал ли ти е за него? Може той да е убил Спилва.
Или е пратил куршум в сърцето на майката на Артурс.
Ние не сме палачи. Ще го застрелят утре в боя.
Немски задници! Бум-бум! Елате насам!
Да, да! Лайна!
Аз не съм лайно! Ти си лайно!
Да, да! Не разбирам!
Аз съм латиш!
Ти си селянин! - Ти си задник!
Стига глупости.
Татко?
Убий го.
Стреляй!
Не е редно така.
Стреляй!
Браво, латвийци!
Ако майка ти беше тук...
Дано ми прости, че те взех на война.
Колко? - Какво?
Колко?
До края на лятото трябва да станат 60.
Газ! Сложете си на лицата мокри парцали!
По-бързо! Хайде, хайде!
Помогнете на Шести батальон!
Наши сме! Наши!
Едгарс! Едгарс!
Артурс!
Къде е татко?
Какво? - Къде е татко?
Истински дяволи са.
Мръсници! Продължават да цензурират писмата.
Да не би да си развалим очите от толкова много писма.
Изобщо не мога да разбера какво ми пише моето момиче.
Копелета.
Мирно!
Ванагс не се яви на смяна.
Знаете ли къде е?
Прапоршчик Ванагс! - Тук.
Кой сложи пушката в гроба? - Г-н командир...
Остави! - Аз я сложих.
За загуба на оръжие се полага трибунал!
Г-н командир, фелдфебел Ванагс застреля 56 немци с тази пушка.
Той заслужава да бъде погребан с нея.
Постъпили сте правилно.
Огън!
Латишки стрелци!
С настъплението срещу германците вие ще постигнете успех.
На вас ви провървя да се биете рамо до рамо
със Сибирския корпус - най-добрите части на 12-а армия.
С вашите щикове ще освободим Йелгава и Курландия.
Вашите бащи и майки ви чакат.
Вие ще ги прегърнете в лъчите на славната победа.
Бог е с нас!
Доброволците, крачка напред!
Вие ще покажете пътя на останалите.
Царят обеща да се върнем.
Бог да ви пази, момци!
Свободно!
Ще ви нахранят. Това е за специални случаи.
Може ли малко бекон? - А не искаш ли и топки от глиган?
Това е за три дена.
Каквото е в стомаха ми, мое си е.
Ако ме гръмнат, поне няма да го вземат немците.
Ти полудя ли? Какво правиш? Какъв доброволец?!
Ще те пратя от фронта при свързочниците.
Може би ще ми дадеш и свещник?
Добре. Ще дойда с теб.
Идвай.
Огън!
Петерсонс! Петерсонс!
Давай, давай!
Хвани се за ръката ми!
Давай, давай!
Ставай! Напред! Продължавай напред!
Напред!
Свои сме!
Четвърти полк? - Не, Трети. Да вървим!
Ставайте! Ставайте всички!
Вие сте латвийци!
Ставайте!
Стани!
Напред!
Ставай!
Да ме застреляш ли искаше?
Артурс, граната!
Убийте ме!
Как е, а?
Бива!
Трябва да е готова. Готви се от три часа!
Сложи още дърва.
Ще се свари по-бързо.
Трети полк? - Да.
Раздай това на своите хора.
Въшки на прах. - Ха! Въшки на прах!
Това е сол! - Въшки на прах са.
Сол е! - Въшки на прах!
Какво се смееш? Да я сваляме от огъня.
Какво става тук?
Разрешете да доложа, г-н капитан.
Естонците не могат една гъска да сготвят.
Какво?! - Ваше благородие,
от името на нашата рота в каня да споделите тази гъска с нас.
Е, щом черпите... - Тъй вярно!
Заповядайте.
По-полека, по-полека! Кой каза, че естонците не можели да готвят?
Пратка.
За кого? - За Петерсонс.
Виж дали няма нещо за ядене.
Писмото е от майка му. - Прочети го.
"Мило мое момче! Получих парите, пристигна и предишното ти писмо,
което се беше загубило. Намерих малко вълна.
Ще изплета ръкавици и за другарите ти.
Когато сърцето ми се изпълни с тъга и страх,
особено в мрачните вечери,
запалвам лампата до леглото
и гледам лицето... на моето скъпо момче.
Тогава ми олеква и си спомням добрите времена,
когато всички бяхме заедно и бяхме щастливи..."
Влезе ми дим в очите.
"Всяка вечер се моля
моето момче да се върне живо и здраво.
Целувам те, малко мое момченце. Мама."
Стягайте се!
Връщаме се на предишните позиции.
Защо? Сибиряците сигурно вече са в Йелгава.
Това е заповед за мен и за вас.
Заповедите не се обсъждат!
Къде е подкреплението?
Къде са Сибиряците?
Невъзможно е да продължим нататък! Обстрелват ни!
Повтарям, невъзможно е да продължим!
Под обстрел сме!
Слушам! Да!
През нощта ще отстъпим. Сибиряците отказват да атакуват.
Толкова сме близо... - Нищо.
Ще се върнем у дома.
Сниши се! Сниши се!
Братко... Братче!
Чакай.
Чакай!
Огън!
Братко!
Изтегляме се!
Йекабс? Йекабс! - Убит е.
Албертс?
Виждал ли си Пукис? - Не.
Някой виждал ли е Рудзитис? Рудзитис?
Дръпни се от пътя!
Защо не ни дойдохте на помощ?!
Ето, виж сам!
"Войната ще донесе края на царя и кайзера.
Обърнете пушките си
срещу министрите и генералите.
Ленин обеща свобода.
Да освободим Русия и да се върнем у дома!
Земята - на селяните! Долу войната!"
Вярваш ли им? - Какво друго можем да направим?
Повече няма да се бия за проклетия цар.
Мислиш ли, че Ленин наистина ще ни даде свобода?
Ще видим.
Марта?
Баща ми... Не се върна. - Как е името му?
Петерс Фелдзерс.
А брат ви? - Убиха го на Острова на смъртта.
Ако разбера нещо, ще ви пиша.
Боли ли?
Какво?
Малко.
Марта, революцията свърши.
Царят и кайзерът бяха наказани.
Два месеца бяхме охрана на Ленин.
После ни изпратиха на юг.
Раниха ме в крака недалече от Ростов.
Микелсонс и Конрадс ме носиха 20 км до болницата.
Лекарят искаше да ми отреже крака, но после размисли.
Не искам да се връщам сакат у дома.
Другарите ми ги изпратиха обратно в Латвия.
Като оздравея, ще се присъединя към тях.
Сега сме по-силни и по-сплотени от всякога.
Ще победим немците. И ще се приберем у дома.
Бих искал да ви покажа родния си край. Много е красив.
Артурс.
Връщай се! Не е смешно!
По-добре ми разкажи какво си видял със собствените си очи.
Носят червени звезди на фуражките. Но видят ли немец, бягат.
Вече превзеха половин Латвия.
Щели да строят комунизъм в Москва.
Кой ще ни защити?
Трябваше да се бием за нашето правителство.
Стига си говорил глупости. Всяка нощ в Рига убиват хора.
Някои ги убиват в пивоварната. Там е основното място.
Други ги убиват в Централния затвор до водните кули.
А трети - в гората.
Арестуват ги по пладне и до вечерта са мъртви.
И кой е виновен за това, че беснеят слугите на Антихриста?
Ония кучи синове, въшливите стрелци!
Да слизаме. - Аз продължавам нататък.
Кучи син!
Луд ли е? - Хубаво, че дойдохте.
Нямаше да се справим без вас.
Не...
Е, ще тръгвам.
Др. командир, разрешете да доложа. - Давай.
Превозът мина успешно. Арестантите са по вагоните.
Свободно!
Редник Ванагс? - Тук!
Как е кракът ти? - Малко по-къс.
Но е готов за революцията.
Трета рота! Към щаба!
Напред!
Отряд, на място! Стой! Надясно!
Стой се в една редица!
Равнис!
Мирно!
Това не е ли Микелсонс?
За контрареволюционна дейност, за дезертьорство,
за подстрекаване към бягство,
за подпомагане на дезертьорите
и за измяна
се осъждат на разстрел!
Изпълнете заповедта!
Какво правиш тук?
Познай! Ако искаш, умирай в Русия.
А аз ще умра тук.
Застреляй ме!
На крак, латиши, в полковете се включете!
Нека пролеем кръв в борбата,
но робските вериги да отхвърлим!
Прицели се!
Стреляй!
Стреляйте, или ще бъдете разстреляни.
Ясно ли е?
Прицели се!
Стреляй!
Арестувайте предателя!
Микелсонс! Микелсонс! Мръсници!
Ще ви убия! Микелсонс, не!
Конрадс, помогни! Микелсонс, не!
Микелсонс!
Копелета! Всичките ще ви убия!
Какво зяпаш?
Ей, приятел! Дай тази кофа назаем. - Защо ти е?
Ще видиш.
Вашата гара.
Да, да, точно.
Какво гледаш? Имате тук 10 минути.
Командире!
За Микелсонс ли ти е жал? И без това щяха да го разстрелят.
И вас щяха да ви разстрелят, ако не бях го направил.
И мен щяха да разстрелят.
Ще те разстрелят.
Довиждане.
Да отидем при Марта.
Тя работи в една ферма.
Ще ни помогне да се скрием.
Не. Като се махнат червените,
ще се върна в Цесис, преди да са дошли немците.
Кой те чака там?
В Цесис латвийците най-после събират народно опълчение.
Докато не се прибера у дома, войната не е свършила.
Дяволи!
Давай в гората! - Стой! Спри, ще стреляме!
Предател! Назад!
Гадове!
Къде са те?
Конрадс, да вървим!
Хванете го! - Конрадс!
Върви след него!
Ще стрелям!
Излез! Не ме карай да слизам от коня!
Да минем от другата страна!
Не видя ли там един войник? - Не.
Не лъжи! - Не.
Да вървим.
Другарко, ако видиш някого, съобщи! - Разбира се, другари.
Защо се криеш от своите?
Те вече не са моите.
Немци!
Вържи кучето.
На колко си години? - На 20.
Защо не си в армията?
Ранен съм в шията и в крака.
Колко жалко.
Чети!
"Латвийски патриоти, подкрепете...
... германската армия в победата й.
Всички мъже над 18 г. са длъжни да се включат в нашата армия.
Време е да освободим Латвия.
Да живее автономна Латвия с благословията на кайзера!"
Сигурен ли си?
Ще предам съобщението.
Ще има много дезертьори,
които ще искат да се бият редом с вас.
Защо?
Червените убиха семейството ми.
Най-накрая ще им отмъстя.
Искам да се бия на ваша страна.
Добро момче!
Ханс!
Трябва да тръгвам.
Обещай да ми покажеш родното си място.
Не на този пръст.
Трябва да защитим Цесис!
И после да освободим Рига!
Бихме се за червените, бихме се за царя,
някои дори под немски флаг!
И винаги ни мамеха!
Време е да се бием под своето знаме в червено, бяло и червено!
Повече няма да сте слуги!
Време е да защитим земята си, домове и семействата си!
Пушката ще ви е от полза.
Чия е била?
На загиналия стрелец Конрадс.
Може ли?
Гатис!
Следващият!
Велика армия, няма що! Деца, дезертьори и бежанци.
Слушай, естонският брониран влак вече е на път.
Бранете жп моста, докато пристигнат техните войски.
Слушай моята команда!
Сниши се!
Не стой там! Ставай!
Прицели се! Стреляй!
Сниши се! Зареди! Ясно ли е?
Отново! Прицели се! Стреляй!
Сниши се! Зареди!
Отново! Прицели се! Стреляй!
Сниши се! Зареди!
Прицели се! Стреляй! Зареди!
Прицели се! Стреляй!
За нашите братя и бащи,
които загинаха, бранейки нашата земя.
За нашите братя и бащи,
които загинаха, бранейки нашата земя.
За нашите братя и бащи,
които загинаха, бранейки нашата земя.
За нашите братя и бащи,
които загинаха, бранейки нашата земя.
За нашите братя и бащи,
които загинаха, бранейки нашата земя.
Александърс Петерсонс, на 16 г.,
се награждава за храброст в битката при Цесис,
където врагът бе окончателно сразен!
Ордена му посмъртно ще получи неговата майка Иева Петерсоне.
Артурс Ванагс!
Герой от битката при Цесис, където врагът бе окончателно сразен!
Той се уволнява като сержант след пет години служба.
На 21-годишна възраст, раняван четири пъти,
той помогна на Латвия да извоюва независимостта си
в Коледната битка, на Острова на смъртта и при Цесис.
Чест и слава!
Да си вървим у дома.
По време на Първата световна война
населението на Латвия намалява наполовина,
или с повече от 1,3 милиона души.
След битката при Цесис в армията се записват хиляди доброволци.
Те освобождават Рига и я защитават от армията на Бермонт.
Така се появява възможност сами да създадат собствената си страна.
Превод ЮЛИАНА ТАНЧЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО