Посрещнете товара.
Да вървим.
Къде отидоха всички?
Къде са всички?
ПОДАРЪК С ХАРАКТЕР
Поздравления! Поздравления!
Артьом, честит рожден ден.
Извини ме, за бога.
Артьом, с баща ти знаем, колко обичаш кораби. Затова решихме
да ти поднесем специален подарък.
Това, което предлагаш, на китайската борса няма да работи.
По-добре, за това да ни разкаже представител на компанията.
Представям на вниманието ви макет на руския 54 оръдеен ветроходен
линеен кораб от 4-ти ранг, спуснат на вода през 1712 година
от рампата на санктпетербургското адмиралтейство. В строителството на
кораба е взел участие самият Петър 1. Както се казва, за голям кораб
голямо плаване. - Имате ли татуировка?
Простете, това има ли значение?
За да ви познаят. - Моля?
Първо: на този кораб му е срязана кърмата.
Второ: няма брамстели, поставени на фок и гротмачтите.
Затова при една буря ще потъне за 5 минути. Ако сте на палубата, заедно
с кораба ще отидете на дъното. След седмица неузнаваемото ви тяло
ще излезе на брега и ще могат да го познаят само по татуировката.
Артьом! Както разбирам, подаръкът не ти харесва.
Мисля, че ако ти бяха подарили корито, а казват, че е мерцедес,
и на теб нямаше да ти хареса! - Артьом, ние просто искахме...
Не е нужна самодейност! Нека го направим просто, както винаги
на рождения ми ден. Надявам се, че не сте забравили да позвъните на Игнат?
Артьом...
Татко, помниш ли, че миналата година ми обеща да отидем заедно за риба?
Разбира се, че помня. - Хайде да отидем днес.
Ще бъде най-добрият подарък за рождения ми ден! Отмени всички
срещи. Да вземем въдиците и отидем.
Артьом, добре знаеш, че графикът ми е планиран с месец напред.
А моят за година. - Наистина нямам време.
А мама би намерила време за мен. - Артьом, договорихме се
да не повдигаме тази тема. - Татко...
Артьом, хайде да разрушаваме плановете си за бъдещето.
Утре с Диана летим за икономическия форум, а ти ще отидеш
колежа си и продължиш да учиш китайски, защото скоро
ще заминеш за Китай да учиш там. - Татко, не искам в Китай.
Искам тук, в Русия, заедно с теб! - Артьом, това не подлежи на обсъждане.
Колежът в Пекин е в десетката на 10-те най-добри образователни учреждения
в света. Искам най-доброто за теб. И помни, че всичко,
което правя, е заради теб, за твоето бъдеще!
Аз искам в настоящето! В бъдещето с Диана ще имате друго дете!
И никога няма да дойдеш с мен за риба!
Артьом, ние много те обичаме. Раждането на бебето няма да промени нищо.
Освен това сме едно семейство и можем всички да отидем за риба.
Ти не си от моето семейство! Аз имам истинска мама! И тя ме обича.
Артьом! Въпросът е приключен. - За теб може да е така,
но за мен, не!
Да. Трябва ли да ми звъниш в почивния ден?
До сутринта работих на партито на природозащитниците.
Миша, необходимо е! Игнат пострада на детското парти. Трябва веднага
да го смениш! - Не разбирам, как може да пострадаш
на детско парти. - Не всички са безотговорни, като теб!
Между другото, Игнат е извършил героична постъпка.
Спасил е дете. - Добре де, какво се е случило?
Детето се качило на дървото и паднало, а Игнат го хванал.
Накратко казано, нямам свободни хора. Тръгвай!
Ще ти платя двойно! - Но аз не съм мечка.
Какво значение има, дали си мечка или панда?
Добре, колко дяволчета ще има там?
Около 25. - Не, искам тройно.
Слушай, Орешкин, не ставай нагъл!
За някакви си 300 хиляди да ходим пеш до 4-я етаж.
Ти да не си болен? Защо го взе въобще?
За всеки случай. - Слушай, Рамбо, давай.
Отдавна не сме рекетьори, а колектори.
Колектори!
Почакай.
Някой знае ли, какво е това колектори? Какво название
са измислили. Както и преди, сме си биячи за пари.
Има ли някой у дома?
Ало! - Да.
Миша, ще дойдеш, нали? - Да, ще дойда.
Изпращам ти адреса. И не си забравяй паспорта.
Добре.
Отваряй! Знаем, че се вкъщи!
Казахме ти, отваряй!
"Благодаря, много благодаря".
"Вини, Вини".
" Помогнете, спасете ни!" - "Вини, какво ти е?"
Да.
Той лази по покрива. И е в някаква шуба.
Хванете го, лази на покрива в шуба. Сигурно изнася всичко ценно.
След него. Чакай там.
"Сова, отваряй! Мечката дойде".
"Здравей, Вини Пух. Някакви новини?"
"Тъжни и ужасни. На магарето му е изчезнала опашката".
Това е досадно, момчета! - Стой, плюшен!
Да го настигнем. - Това е моя територия.
Паркур в действие. Започваме!
На!
Панда! - Ще го стигнем ли?
Няма.
Давай, давай. - Дръж го!
Артемий Николаевич, баща ви се извинява. Появила се е
спешна работа. Моли да започвате. - Надявам се, някога да разбера,
че баща ми е супергерой. Това ще обясни много неща. Да започваме.
Истински.
Къде са децата?
Някой чува ли ме въобще?
Добре. Здравейте, деца! Как сте? Ваша любима панда дойде!
Аз пристигнах!
Всяка година в чудното кралство Железандия идва зла
и кръвожадна мечка. Тоест, панда... Зла и кръвожадна панда, за да
напада мирните поданици на крал Артьом Чудесни и да похити
принцесата. - Спасете ме, помогнете!
Но прекрасният и всемогъщ господар няма да позволи да обидят принцесата
и изпраща войската си, за да спре косматия злодей.
Между другото съм под защитата на фонда за дивата природа.
Злодеи такива, а...
Дай го тук!
Отивам в къщата! Махайте се!
На кого пречиш?
Край, стига. Махнете се от мен.
Достатъчно, омръзнахте ми!
И, както винаги, смелата войска след епична битка,
победи мечката и я води при своя крал.
Преди приказката ни завършваше така, но днес е по-интересно.
Защото мечката е добра и добър войник на краля.
Просто зла вещица го е омагьосала.
Благодаря! - И за да изчезне магията, кралят
трябва да го посвети в рицарско звание.
Пред вас е Михаил Орешкин. Давайте, момчета, след мен!
Надявам се, че заслужих торта. Да! Раз, два, три, четири,
пет, шест, седем, осем, девет, десет! Благодаря, момчета.
Почакайте долу. Здравей, приятел. Сто лета и сто зими. Ваше величество,
честит рожден ден! - Коленичи.
Аз? - Да, ти.
Добре, разбрах. Така ли? - Сражава се храбро и затова ти
дарявам титлата на рицар. Превърни се! - Превръщам се...
Свали си маската, стани човек. - Разбрах.
А къде е Игнат? - Героически падна в служба
на детското щастие. Аз го замествам. - И стана чудо! И всичко това,
благодарение на нашия крал Артьом Чудесни!
Артьом Николаевич, ами снимката за спомен?
Доведете го при мен.
Свободни сте, благодаря.
Благодаря на ваше величество, че решихте лично да говорите с мен.
Успокой се, това беше само игра. Просто ме наричайте
Артьом Николаевич. - Това е чест за мен! Благодаря ви.
Аз съм просто робът Михаил, много благодаря.
Не бъдете язвителен.
Жалко, что Игнат не дойде. Много разчитах на него.
Добре ли го познаваш? - Да кажем, че му имам доверие.
Исках да ми предложа работа за един ден, а заплата за цяла седмица.
Сега не зная, на кого да предложа...
И колко за цяла седмица? - Ами, десет хиляди... долара.
Момче, имаш много интересни представи за заплатите на аниматорите.
По принцип винаги аз замествам Игнат. Той е мечка, а аз панда.
Я почакай, щом за жълти стотинки ми устроихте такъв лов, какво ще е
за 10 хиляди? Ще остана ли въобще жив? - Просто ще летим до Сочи за
един ден и ще се върнем обратно. Какво толкова има?
А аз защо съм ти? - Трябва да ме придружава възрастен,
който не работи за баща ми. Защото той не трябва
да знае нищо за пътуването. И излиза, че ти си единственият вариант.
Чакай малко. Нека да изясним ситуацията. Баща ти е известният
олигарх Железнов, нали? - Да.
И не трябва нищо да знае? - Да.
И ще убие човекът, отвел сина му в друг град.
Вероятно. Но нищо няма да разбере, защото утре сутрин
лети със своята Диана за три дни на икономически форум.
Точно в 8 сутринта ще излязат от дома. Отвън ще ги чака кола.
Диана ще се върне, защото винаги забравя за нещо.
Веднага след тях тръгваме ние. Ще седнем в различни коли
и ще се разделим.
По пътя ще изпратя в колежа имейл от името на татко,
че ученикът Артемий Железнов е болен и няма да присъства
на занятията. Ще пристигна в колежа и ще се държа, както обикновено.
След това ще се активира пожарната сигнализация, с което нямам нищо общо.
След като изляза, заминаваме за летището.
Слушай, на колко си години, че разсъждаваш толкова обмислено?
Добре, а защо в Сочи?
В Сочи живее майка ми. От 4 години не съм я виждал.
Татко не ми дава да се виждам с нея. - Защо?
Не зная. Явно счита, че лошо ще повлияе на
възпитанието ми. И като цяло, ако не го направим сега,
друга възможност няма да има. - Не зная. Нещо не ми харесва
идеята ти за всичко това. Слушай, за 15 хиляди може и
да ми хареса? - Ами, за 9?
Не, щом са 10, значи 10.
Слушай, щом си толкова съобразителен,
помисли ли за аванс?
Тук са 3 хиляди. Останалото ще получиш в Сочи. Дай си паспорта.
Какъв паспорт? Не е у мен. - Имаме пропускателна система.
Без него нямаше да те пуснат. - Наистина ли си само на 9?
Артемий Николаевич, време е да духате свещите.
Идвам! Една минутка. Ще останеш да нощуваш тук.
Ще се разпоредя за стая. И ще кажа, че са ти изпрали костюма.
Какво да ви приготвя за закуска? Както обикновено?
Нина...
Какво обичаше да ми приготвя мама, когато бях малък?
Не зная, Артьом. Но съм сигурна, че както и баща ти,
би искала, да се храниш правилно. А сега спи.
Нина, разкажи ми приказката за принца и делфина.
Далеч зад високите планини,
където бушува синьото море, имало замък,
в който живял млад принц. Най-добрият му приятел бил делфин,
с който момчето обичало да играе. Но веднъж делфинът не доплувал.
Дните минавали, а приятелят не идвал. Тогава принцът, тайно от баща си
се качил на кралския кораб. Духнал вятър и надул платната.
Младият принц се отправил да търси своя приятел.
Така започнали невероятните приключения на младия герой.
Чудесен костюм...
Слушай, давай по-бързо. Трябва да си купя дрехи. Гледат ме
като животно в зоопарка. - Сега ще се регистрираме и ще купим.
Ще правиш това, което ти кажа.
Познах те, ти си кунгфу панда! - Момиче, върви при родителите си.
Но ти си кунгфу панда! Покажи ми, как се биеш!
Слушай, нямам време, остави ме! Колко още? Давай по-бързо.
На! - Заболя ме!
Момиче, махай се от тук, иначе...
Какво има? - Ами... нищо.
Татко, той се бие. - Биеш дъщеря ми?
Какво говорите, аз не бия деца. - Но тя каза, че се биеш.
Неправилно сте я разбрали. - Искаш да кажеш, че съм лош
баща и не разбирам дъщеря си? - Не, вие сте чудесен баща!
Откъде знаеш? Да не си ни следил?
Изобщо не съм ви следил, просто си стоях тук.
После дойде тя и започна да плаче. А след това започнахте да се карате
на мен. - Значи ние сме виновни?
Господи, никой не е виновен! Може ли просто да се кача
на самолета? Извинете. - Извинете?
Мислех, че си кунгфу панда, а ти каза, да се махам.
Не съм очаквала, че формираният във въображението ми
положителен персонаж може да се държи така! Ти разби детските ми
очаквания и вяра в чудеса! Татко, Светът ми никога няма да е същият.
"Довиждане, наш нежен Миша,
Връщай се в приказната си гора..."
Това е, останах без аванс. - Разбираш ли, че заради теб
изпуснахме самолета? Сега няма да видя мама.
Добре поне, че взеха само парите, а не извикаха полиция.
Не съм виновен, че този Кинг Конг... - А кой е виновен? Толкова трудно
ли беше да се кълчиш пред детето? Или можеш само да се проваляш.
Знаеш ли какво, момче?
Щом си толкова умен, лети сам за Сочи!
Стой, никъде няма да вървиш, аз съм главният тук.
Така ли? Когато баща ми разбере, че си ме похитил и камерите
на летището го потвърдят, следва затвор от 5 до 10 години.
Член 126, алинея втора. Това ли искаш?
Не сме се договорили така.
Да ме зарязваш, също не сме се договаряли.
Освен това загуби аванса си. Затова от тук нататък
ще правиш, каквото ти казвам. След твоето шоу ни
останаха 5000 рубли.
Чудесно, ще отидем с влака. Ще ни стигнат за два билета.
Тръгва след два часа. - Полудя ли? Какъв влак?
Ами баща ти? Няма да успеем да отидем и се върнем с влака.
Ще успеем. До там с влака, а обратно ще вземем пари от мама за самолет.
Имам идея. След мен.
Ти да не откачи?
Или идеята ти беше да скочиш в движение от колата?
Къде е копчето за стъклото? - Когато са събирали
тази антика, такова словосъчетание не е имало. Но откъде да знаете,
ваше височество? - Ще затвориш ли прозореца?
Духа ми, ще се простудя. - Идвам на помощ, ваше величество.
Задушно е, отвори го. - Ти подиграваш ли ми се?
Току-що го затворих.
Не до края, защо го отвори изцяло?
Прекалено много. Точно така.
Така ли? - Да.
Що за идея? Скоро ще пристигнем.
С това се занимавам сега.
Три хиляди. Ей, къде отиваш? - Усмивка.
Защо ме снимаш? Давай парите. - Ще ти ги дам. Но първо ми покажете
таксиметровия апарат, специалната схема, жълтата табела
на покрива, лиценза за работа като таксиметров шофьор.
И, разбира се, касова бележка. - Каква бележка? Успокой момчето си!
Артьом, успокой се!
Давай парите! - Както разбирам, тези неща ги нямате.
Затова ви предлагам два варианта. Първи: едно докосване
и снимката с номера на колата и лицето ви направо в пощата на
началника на ГУВД. Вариант втори: да ме помолите...
Откъде имаш такива познати? - Приятел на баща ми.
Той ще те търси, когато татко разбере, че си ме похитил.
Върни ми паспорта. - Мисля, че се разбрахме,
кой е главният, нали? - А може ли главният да се погрижи
и ми купи дрехи? Не мога повече да ходя така.
Само плаша хората. - Ако се беше държал нормално
на летището, отдавна щеше да си с дрехи. А сега...
ще разделим парите. Това е за храна.
Знаеш ли, как е на китайски "опасно момче"?
Не зная. - Разбери го, често ще ти се налага
да го чуваш. - Къде отиваш?
Ще ти покажа, как правилно да влагаш парите си.
Това са последните ни... - Не се пали, сега ще спечеля
и ще стоим във вагон - ресторанта.
Какво каза? - Казах ти: успех, инвеститоре.
Наглеждай багажа, умнико.
Артьом... Артьом...
Артьом, здравей! Преча ли ти? - Здравей.
Имаме занятие по дихателна гимнастика цигун.
Трябва да завършим "шаолинската маса". - И какво? Завърши ли я?
Това не е упражнение, което може да се завърши, а да се
премине в друго ниво на съзнанието. - Това е много интересно, но ми кажи
колко китайски думи научи вече. - 27.
Малко са. Трябва поне 100 на седмица.
Надявам се, че това означава "ще се постарая". Нали?
Не, означава "всичко с времето си". Повече не мога да говоря. До скоро.
До скоро, целувам те. - Кого целуваш там?
Своите. - Чакат го, а той се целува тук...
Всичко е ясно. А къде са ни вещите? - В какъв смисъл?
Оставих ги на теб. - Раницата ми беше тук.
Къде е изчезнала?
Артьом, как може да оставиш вещите ни без надзор?
Там е целият ми живот, паспортът, там е... паспортът ми!
Ти си умно дете, не разбираш ли, че това е гара?
Все едно да оставиш акциите на компанията на борсата!
Не съвсем правилно сравнение. - Нека да е обсерватория!
Сега какво ще правим, главен?
Не зная. Защо ми крещиш? И аз мисля, какво да правим.
Трябват ти пари, нали? За да върнеш дълга си към банката.
Затова мисли и ти.
Откъде знаеш за дълга? - Слушай, още на 6 разбих пощата
на баща си. Да не си мислиш, че не съм събрал цялата информация
за теб в интернет? 21-и век сме, мечок.
Разбирам, че не всичко върви идеално. Но трябва да успеем
за влака. Да вървим!
Артемий Николаевич, извинявам се, че прекъсвам размишленията ви...
Имам идея. Може да мълча... - Говори де!
Слушай, качваш се на покрива на влака и влизаш през прозореца във вагона.
С желязна поставка за чаша удряш кондуктора, изхвърляш го през
задната врата и ми носиш униформата му. Как ти се струва?
Точно това ни трябва. Върви след мен!
Внимателно, да не се спънеш.
Благодаря, че се съгласихте да помогнете за играчката.
Защо е толкова тежка? - Акумулаторът е тежък.
Руски модел. - Добре, че нашите правят нещо.
Здравейте. - Здравейте. Билетът ви.
С групата съм. Изостанахме заради подаръка за футболната купа.
Футболна купа? Странно. Ръководителката ви ми каза,
че сте хор. - Да, хор...
Нали знаете, че в страната ни е срамно да казваш, че си футболист.
Разбирам, и още как. Минавайте. - Благодаря.
А сега да подготвим билетите.
Какво ще правим? - Какво ще правим...
Ти си главният, обяснявай. Аз съм в къщата си.
Да... остави ме сам...
И сега какво? Обяснявай сам. - Договорихме се, че ще ме
придружаваш, а ти изчезна! - Давай, обяснявай...
За първи път бях там! Защо мълчиш? Кажи нещо?
Глупава панда! - Вашият билет?
Билет... Билет...
Миша, какво да правя? Миша, не мълчи...
Така се получи. Нямаме билет. Аз съм виновен.
Не наглеждах багажа на гарата. Отвлякох се и...
Ако няма билет, викаме полиция. - Защо полиция? Вие какво?
Живо ли е това? - Да, всичко е наред.
Откачени... и двамата на изхода! - Не е нужно, имаме билети.
Ето ги, моля. Не обръщайте внимание, ние просто
репетирахме.
Ако още веднъж... ще ви сваля на първата гара за хулиганство.
Разбра ли, шегаджия?
И сега какво, главен? - Ти...
Какво ти? - Ти!
Какво? Благодари ми, че аз взех чантата и я скрих,
а не някой крадец на гарата. Мен не ме учи, не съм малък.
Не си малък? За малко да накараш 9-годишно дете да се катери
на покрива на влака и да се бие с кондуктора! А самият ти щеше
да влезеш вътре с билета. Така ли? - Да.
Добре де. Отпуснете се, Артемий Николаевич. Отиваме на курорт
в Краснодарския край. Там се почива, а не се напряга.
А сега? Чаша чай?
Да, интересна история, разбира се. Не гледайте, че сега
работя като панда, иначе съм бизнесмен. Един приятел ме помоли да го сменя.
Как ходи в това... между другото, чували ли сте за музея на руските
игрални автомати? Спомнете си... - Чувала съм нещо такова.
Идеята беше моя. Откраднаха я.
А за "Майкрософт" чували ли сте? Основах го преди Бил Гейтс!
Няма значение. Сега имам нова идея. Доставка на ценни товари.
Погледнете го, вагонният Абрамович!
Артьом, ще престанеш ли? - Не може ли вие да престанете?
Заради хъркането и дрънкането ви, не мога да заспя.
Къде отиваш?
Деца...
Простете...
Хъркането е заболяване, което се лекува.
По време на сън, ако е шумно, мозъкът не може да си почива.
Икономисвате от лечението си, а страдат околните!
Това е недопустимо за работата ви. - Успокой си вундеркинда, иначе
не отговарям за себе си. - Вие се успокойте, хъркането ви пречи
на целия вагон! Погледнете! - Мечок! За последен път ти казвам:
ще ви сваля на първата гара за хулиганство!
Вас трябва да свалят за нарушение на обществения ред и тишина!
А нас не можете да ни свалите, защото законите на РФ...
"Нямате право!" "Според законите на РФ!"
Ти нямаше право да се държиш така. Вдигна целият вагон на крак.
След това, което надроби, бъди благодарен, че просто
ни свалиха, а не ни предадоха на полицията.
Да вървим.
Да вървим!
Нима е трудно да разбереш, че не може да нареждаш на хората,
какво да правят. Че не си у дома си, където си син на олигарх?
А аз считам, че мога и съм длъжен да казвам на хората, когато съм прав,
а те не. - Ти не си прав, Артьом, не си прав!
Погледни наоколо! Това е друга реалност, друг свят!
Не може да ходиш по улиците и да заповядваш на хората!
Не ми крещи, не си ми баща. - И какво? Какво? Ще позвъниш на
баща си да му кажеш, че съм те похитил? Хайде, обади се. Не ми пука.
Ще дойде и ще те прибере, а ти ще видиш майка си след 5 години.
Ако изобщо я видиш! Характерът ти е отвратителен. Ако знаех,
че си толкова капризен, никога не бих тръгнал с теб.
Ако знаех, че си толкова страхлив и глупав, никога
не бихте наел! - Страхлив и глупав?
Да! За 10 хиляди можех да наема Батман, а се натъкнах на
неудачник, който вярва в лотарията!
Край, омръзна ми! От тази минута увлекателното ни
пътешествие завърши! Сделката е развалена. Довиждане!
Ей, мечок, чакай! Не съм те пуснал! Върни се!
Добре, връщам си думите назад. Не си глупав, а само страхлив.
Добре де, не си страхлив!
Мечок, сам ли ще ме оставиш?
Артьом! Къде хукна, Артьом? Почакай!
От какво избяга? От тъмното ли се боиш?
От нищо не се боя. - Всеки си има своите страхове.
Аз се боя от водата, какво от това?
А от табуретка страхуваш ли се?
Сякаш... съм заспал.
Прости ми, че така те посрещнах.
Момчето ми разказа всичко за вас.
Всичко? - Да. Всичко.
Не се притеснявай. Каза ми, че си самотен баща. Че когато
жена ти те е напуснала, си започнал да пиеш
и се стесняваш от всичко... нали?
Да...
Съгласи се, че без майка на момчето никак не му е хубаво.
Не е работа, момчето да расте без майка. Съгласи се,
че някой трябва да се грижи за него, да го глези. Да го слага
навреме да спи... да го защитава от маниаци.
Простете, че така нахълтахме...
Изплашихме ви. - Изплашили... тук за 10 години
какво ли не съм видяла, не можеш да ме изплашиш.
Как си? - Нормално...
Дай да видя. Почти се е размразил!
Исках да издържи до сутринта.
Слушай, ще бягам. Сега ще мине бързият за Москва.
Кога? - След 10 минути.
Скоро ще се върна.
"Позвънете в полицията и кажете, че момчето е син на бизнесмена
Железнов".
Къде отиваш? - Никъде.
Защо не спиш? - Не мога да заспя.
Дай ми ръката си.
Хайде, спи. - Нямах това предвид, Миша.
Когато заспивам, дойката ме държи за ръка. Направи го и ти.
Тук няма дойка, заспивай сам.
Моля те. Не мога без ръка, страх ме е.
Благодаря.
Ще ми простиш за тези приключения. Нали?
Хайде, спи. - Благодаря.
Миша... - Ще заспиваш ли,
или до сутринта ще стоя тук? - Разкажи ми приказка.
Коя? - За принца и делфина.
Не зная такава приказка. - Добре. Тогава аз ще ти я
разкажа, а след това ти на мен. - Давай.
Далеч зад високите планини, където бушува синьото море, гонен от вятъра
и мечтата си да види отново своя приятел делфин, момчето
направлявало кораба напред.
Изведнъж небето потъмняло и зад облака се появил огнедишащ дракон,
който нападнал беззащитния принц. Пламъците докоснали платната,
и корабът се запалил.
Но изведнъж от дълбините се появил делфинът.
Морската вода намокрила кораба и потушила пламъците.
Изтощеният дракон се уплашил и отлетял.
Принцът се зарадвал на стария си приятел и спасител.
Заедно доплували до дома.
Помогнете ми! Горя!
Няма ли никой! Направете нещо!
Сега! - Горя!
Зараза!
Поне жив ли си? - Да.
Какво се хилиш? Баща му гори, а той се хили. Помогни му.
Всеки може да помогне, а да се заснеме видео, трябва да умееш.
Как е?
Приличаш на бившия ми!
Във всеки случай е по-добре, от костюма на панда.
Така е.
Съжалявам, че не ти намерих обувки. - Няма нищо. Така е по-добре.
Михаил, колко си весел.
Оправете си газовият котлон, че вместо да пия чай,
едва не се запалих. - Защо да я поправям? От сто години
никой не я ползва. Имам нов електрически котлон и затова...
Време е да вървим. - Почакайте, как така? Как така?
Имам нещо като... - Следващият път.
Следващият път. Довиждане. - А кога ще е това?
Като се връщаме, ще се отбием. - Кога, Михаил?
Прекалено много преживяхме заедно.
Но сега, пътищата ни се разделят.
Слушай, не може ли да го направиш по-просто? Това е само костюм.
костюм. - За теб може да е само костюм.
Но за мен беше истински приятел.
И като не можа да го изгориш, реши да го удавиш.
Ако не беше този костюм, въобще нямаше да се срещнем.
Затова кажи нещо.
Честит рожден ден. - В смисъл?
Поздравления. Сега стана човек.
И къде ми е подаръка? - Какъв подарък?
Сам каза, че имам рожден ден.
Много смешно.
Здравейте, момчета. - Здрасти.
За къде сте? - За Сочи.
Отивам в Новоросийск, но мога да ви оставя по пътя.
А Геленджик на пътя ли ви е? - Да.
Супер. Там ще слезем. - Ще се отбием у дома,
ще хапнем добре и на сутринта ще продължим.
Може ли да видя шофьорската ви книжка, защото пътят е дълъг
и трябва да си имаме доверие. - Какво?
Нищо. Просто си мечтае да стане сътрудник на ГИБДД.
Хайде, качвай се.
Кой се търкаля без мен в пясъка?
Татко си дойде! - При мен! Така. Някой пропусна.
Здравей! - Татко си дойде. Ура!
Колко тежки сте станали! С какво ви е хранила мама?
Татко си дойде. - Здравей.
А кой е този? - Запознайте се, това е Миша.
Маша. - Здравей.
Синът му Артьом. - Здравейте.
Семейството ми: Оля, както разбрахте. Маша и Митка.
Митка! - Здравейте, скъпи гости.
Заповядайте на чай. - Какъв гостоприемен мъж расте.
Измийте си ръцете и на масата. - Влизайте вкъщи. Да вървим!
Обрали са ви. - Какво са откраднали?
Тоалетната. Някой я е откраднал. - Ето я.
Това?
Разбрах, това е шега. - Не е шега, наистина е тоалетна.
Честно?
Залагам си зъба.
И как работи? - Ето така.
А, така.
Ето картофки, докато са горещи. - Благодаря.
Митенка, искаш ли картоф? - Оля, не забрави ли нещо?
Митя, седни там. - Сега.
Миша, защо ядете картофите необелени?
Картофки в мундир, така се ядат.
Не е свързано с армията. Хайде, яж.
Яж с ръце. Взимаш го така...
Вкусно е. - Татко! Изкопах червеи.
Ще отидем ли за риба? - За риба?
Момчета, какво ще кажете? - Да.
Отлично. Вие вървете, а ние ще отидем другия път.
Трябва да си почина, преди да тръгнем.
По-добре да се окъпем в реката. - Не, не мога да плавам.
Броят на отработените часове не гарантират печалба.
Риболовът е нерентабилен. - Какво общо има тук... как беше?
Рентабилност. - Тук важното е почивка и спокойствие.
Баща ми казва: "Всичко, което вършиш, трябва да носи печалба".
Баща ти нищо не разбира.
А твоят разбира ли?
Не зная, пет години не съм го виждал. - Миша, не знаех. Съжалявам.
Ти да не гледаш американски филми? Баща ми не е умрял,
просто не зная, къде е. Беше моряк.
Мама винаги го молеше, да прекарва повече време с нас.
Но той обичаше морето. Затова отплава. Завинаги.
А моят баща... той, разбира се, не е отплавал, но това не
променя нищо.
Знаеш ли, колко пъти съм го молил да отидем заедно за риба?
През тези два дни с теб прекарах повече време,
отколкото с него за целия си живот. - А мама?
Не зная. Татко ми забранява да повдигам тази тема.
Казва ми: "Още си малък. Като пораснеш, ще разбереш".
Артьом! Артьом. Здравей. Извинявай, че е късно,
но работата ме отвлече. Как си? Как е учението?
Здравей. Изучаваме астрология по китайския календар.
Астрология? Няма ли да се занимавате с нещо по-полезно?
Татко, всичко това е култура и философия.
За тази философия дадох много пари. Надявам се, че си струва.
Татко, не се ядосвай. - Коля... Артьом, здравей.
Ще затварям. Трябва напълно да отработя парите ти.
Лека нощ. - Лека нощ.
Нещо е неспокоен в последно време.
Може би трябва да прекарваш повече време с него.
Отиди с него за риба. - Риболовът е нерентабилен.
Повозихме се. - Давайте.
Давай. Да не се заблудите? - Няма проблем, ще се оправим.
Артьом, да вървим.
Много ти благодаря, Федя. - Благодаря.
До скоро. - Давайте.
Какво ще правим? Как ще се доберем до Сочи?
За разлика от вас, Артемий Николаевич, аз мисля една крачка напред.
В смисъл? - Сега ще разберете.
Три билета, моля.
Благодаря. - Пак си знаеш своето.
Откъде въобще имаш пари? - Не за мен, а за нас.
А парите бяха в джоба на тези дрехи.
Взел си ги, без да питаш и нищо не си ми казал?
Хайде. - Пак ли загуби?
Не трябва да се играе на лотария. - Откъде знаеш?
Защото лотарията е на баща ми.
В смисъл?
И си мълчал до сега? Мълчал!
Защо ли питам... На, вземи.
И какво да правя с тях? - Дай ги на баща си и му кажи,
че ми дължи 22 600 рубли.
Ти броиш ли ги?
Колко е часът?
11:30.
Добре, да отидем при мама и да вземем пари,
за да стигнем до Сочи. - Какво?
Майка ми живее наблизо. - Майка ти живее в Геленджик?
И си мълчал? - Не разбирам, трябва ли
да ти докладвам за родствените си връзки? Изобщо не бях
разглеждал вариантът с мама. Да вървим.
Вариантът с лотарийните билети е къде по-сигурен.
Нищо не казвай за себе си. Разбра ли?
И за мен нищо няма да казваш. Най-добре помълчи.
Само за пет минути ще отидем. "Миша е глупак".
Това е друг Миша. Да вървим.
Вкусно ли е? - Да. Много благодаря.
Много е вкусно. - Мишенка, защо мълчиш?
Разкажи ми как си в Москва? Как е животът ти?
Всичко е нормално. Открих своя фирма. Организирам крупни мероприятия.
Скоро получих поръчка за рожден ден на сина известен олигарх.
Нима? - Да.
Истински олигарх? - Да.
Добре, сигурна съм, че празника се е получил.
Светлана Викторовна, не се съмнявайте.
Децата загубиха дар слово от радост.
Хайде, яж.
Миша, това момче да не е мой внук? - Не, мамо, не е мой син.
Детето е на мои познати. Помолиха ме да го заведа в Сочи.
Не ти ли стискат? - Добре са.
Добре. След такива прекрасни маратонки,
сигурно. - Напразно се подиграваш.
Сега в Москва това са хит. Всички бохеми ходят с такива.
Светлана Дмитриевна, защо контактът ви не работи?
Пак са изключили електричеството. По това време при нас
все има прекъсвания. Между другото, скоро срещнах Настя Синицина.
Радвам се. - Върнала се при родителите си.
Развежда се. Винаги съм знаела, че с Кирил нищо няма
да се получи. На нея й е нужен такъв, като теб.
Мамо, стига.
Знаеш, че това е минало.
Нормално.
Слушай, имам молба към теб.
Ще ми заемеш ли хиляда рубли до утре? Имам проблем с банките.
Картата... - Да, разбира се.
Вземи, синко. - Защо толкова много?
Утре ще ти ги върна. - Може и по-късно.
Благодаря.
Купи ли? - Да, автобусът е след два часа.
И какво ще правим? - Да вървим, имам подарък за теб.
Какъв подарък? - Ще се возиш на атракциона.
А ти? - Аз ще ям сладолед.
Не, хайде заедно. Нали сме приятели.
"Ще полетя до небето.
Зная, че там има някой.
Някой, като мен.
Ще полетя до небето.
Зная, че там има някой.
Някой, като мен.
Просто вярвай в мен.
Просто вярвай в мен".
Хубаво е, че ми купи захарен памук, като във филмите.
Много по-вкусен е. - Вкуснотия.
Браво, държа се като герой на атракционите.
Особено, когато пищеше,
като момиченце. - Настя?
Здравей. - Здравей.
Не беше той, аз пищях. Той само ми пригласяше.
Добре тогава.
А ти... - А той?
Приятел. - Артемий Николаевич.
За приятели просто Артемий. - Настя Синицина.
За приятели просто Настя. - Настя.
Искате ли мече?
Ето, тук работя.
Работата не е важна. Кажи ми, какво ново има при теб. Как си?
Какво ново може да има тук?
Ти разкажи. Толкова отдавна не съм те виждала.
При мен няма нищо интересно. Работя като аниматор.
Нима? - Да.
Супер. - Настя, мама ми каза,
че ти... - Настя!
Сега идвам.
Аниматор? Сериозно? Сега е подходящият момент, за да лъжеш.
Няма да я лъжа. - Слушай ме внимателно.
Сега ще изляза, например, в тоалетната. А ти действай.
Включи цялото си обаяние. Давай. Това е твоят шанс.
Значи, аниматор. Това е супер.
Извинете, къде мога да си измия ръцете?
Там. - Благодаря.
Браво, Миша. И аз винаги съм мечтала да работя с деца.
А вместо това се забих в ресторанта. - Какво те задържа тук?
Ще успееш, повече от мен. Не се съмнявай.
Настя...
Само погледнете, кой е решил да почете с вниманието си
скромния ни град. Здравей, Орешкин.
Здравей. - Значи, старите си приятели
не посещаваш, а веднага при моята все още законна съпруга се залепи.
Кирил, ние просто си приказваме.
Да, просто си приказваме.
Време е да тръгвам. Отивам си. - Сядай! Хайде, Орех, разкажи ни,
как живееш. Защо се лепиш по чуждите жени?
Престани. Само на книга съм твоя жена.
С теб разговорът ще е различен.
Защо толкова елегантно бягаш при бившите си.
Кирил, нека да не... - "Нека да не..."
Момчета, гледайте го. Отиде в Москва, без да заеква,
а като се върна, заеква. Какво прави столицата с хората.
А ти още преди да заминеш започна да заекваш.
Когато те хвърлихме в морето, помните ли?
Орех, още ли се боиш от водата? Не?
Почакай! Почакай!
Къде тръгна? Какво беше това? - Няма значение. Да вървим.
Никъде няма да вървя, докато не ми обясниш всичко!
Добре. Не успях да срещна момичето, което обичам от дете,
защото се появи този мерзавец, който ме унижаваше и подиграваше
в училище и в института. Вричаше ми се в доверие, наричаше ме
свой приятел, а ми открадна Настя! Това е, доволен ли си?
Край, да вървим. - И просто ще си тръгнеш?
Да не си страхлив? Какъв пример даваш на подрастващото поколение?
Бягаш от проблемите, а трябва да ги решаваш.
Да, бягам. Винаги бягам! Беше прав, когато ме нарече страхлив и глупав.
Доволен ли си? - Никъде няма да ходиш, а ще се върнеш
и признаеш на Настя. - Искаш отново да ме унизят?
Единственото, което искам, е да те уважавам.
Добре, тогава ще кажа на този задник, че не той е достоен за нея, а аз.
Аз съм й нужен. - Стой!
Цветя. Момичетата обичат да им подаряват цветя.
Не е хубаво да късаш цветя от градинката.
Нищо. И деца не е хубаво да се крадат.
Сега идвам.
Какво става, Орех, върна ли се?
Слушай, Орешкин!
- Успокой се.
Успокоих се. Слушай, аз те уважавам. Ти си истински мъж.
Благодаря. - С момчетата ни дойде малко повече.
Ти трябваше да се изложиш, а се оказа нормално момче.
Просто ме ядоса.
А ти мен... - Какво?
С Настя се развеждаме.
Нямам нищо общо с това. - Имаш!
Какво сте се развикали!
Със сигурност те обича. - Който измисли рима за думата
"правомерно", него ще пусна първи. Има ли варианти?
Навярно. - Навярно - правомерно.
Браво, става. И така, хулигани,
готови ли сте да чуете баладата?
За тромавия човек. - Точно така.
Балада за тромавия човек. Започвам.
В полицията дошъл тромав човек, Проявил интерес към службата.
Приели го, униформа му дали. Пътните полицаи били малко.
Скоро започнал да живее рутинно. Давал наряди, доставял пияни.
Но имал един недостатък: С пистолета...
Лошо стрелял той. - Много лошо.
Тук го промених малко.
Артьом, кажи ми честно. Миша ли ти е баща?
- Не, какво говориш, ние с него изобщо не си приличаме.
Но ако ми беше баща,
нямаше да имам нищо против.
Отдавна ли го познаваш? - Отдавна. Вече три дни.
Къде отиваме? - При майката на Миша.
С какво ще ни помогне Светлана Дмитриевна?
Тя има много връзки.
Все едно е, дали можеш да стреляш или не.
В службата всичко трябва да е изрядно. И не му трябва на ченгето пистолет,
за да каже на престъпника една мъдра дума.
Данилин, пак ли с твоята балада?
Мъченията са забранени от Женевската конвенция, чу ли?
Казах му.
Сядай си на мястото. Орешкин, след мен. Към изхода.
Благодаря. - Моля.
Какво ще кажеш за любимата ти? - За мрежата?
"Маймуната и мрежата".
Хванала се маймуната в нашата мрежа.
Да. - В полицията се обадила служителка
от железницата. При нея са нощували синът на Железнов
и мъж в костюм на панда. Проверихме и се оказа
Михаил Евгениевич Орешкин. - Какъв Орешкин? Каква панда?
Какви железници? Той е в колежа. - Проверихме. Артьом не е бил
в колежа и телефонът му не отговаря. Дадох указание на полицията да изпрати
нареждане до всички отделения. - Ако има някаква информация,
веднага ми позвъни. Се излитаме и скоро ще сме в Москва. Давай.
Какво е станало с Артьом? - Изчезнал е.
"Абонатът временно е недостъпен, позвънете по-късно".
Миша!
Светлана Дмитриевна, връщам сина ви
заради безусловния авторитет в очите на дъщеря ми. Както се казва, любимият
учител на дъщеря ми е мой приятел.
Той и муха няма да обиди, не виждате ли?
Свободен сте. - Благодаря.
"В "Руското радио" по желание на слушателите. Аз съм Дмитрий Оленин".
"Старши лейтенант Данилин. Звъня ви от ОВД. Искам да прочета
свое стихотворение. "Балада за тромавия мъж".
Данилин! Веднага при мен.
Разрешете. - Влизай. Къде е този поет?
Пристигна от Москва по факса.
Значи, муха не може да обиди...
Какво стоиш? Веднага ги настигни!
Слушам.
Слава богу, че не си спомни, че миналата седмица залепих на
дъщеря му тройка по руски. - Орешкин, стой!
Спомнил си е! Ще се направим, че не го чуваме!
Стойте!
Стой, давай назад!
Давай наляво, имам идея.
Дръжте се, хора!
Яко, като в компютърна игра! - Къде се научи да караш така?
Като избягат клиенти, без да са си платили, трябва да ти догоня.
Тихо на първия ред! - Мамо, стига. Не сме в училище!
Давай назад!
Супер!
Какво?
Миша, почакай. - Мамо, това е.
Да слушаш Миша. - Пази се.
Благодаря на всички.
Настя, закарай мама у нас. - Успех. Бъди внимателен.
Благодаря. Ще се върна за теб. До скоро!
Артьом, по-бързо!
"Да, моя душа. Моля те, лети!
Нека хората ме чуят по всички краища на света.
Но ако съм в беда зная, че ти ще ме чакаш.
Ще обиколя целия свят и ще се върна обратно!
Ще полетя до небето.
Зная, че там има някой.
Някой, като мен!
Ще полетя до небето.
Зная, че там има някой.
Някой, като мен!
Просто вярвай в мен".
Браво. - Да.
Николай Андреевич, може ли?
Орешкин и Артьом са имали билети от Москва до Сочи,
но не са отлетели. Купили са билети за влак, но са ги
свалили близо до Ростов. Все още не са стигнали до Сочи.
Търсят ги.
Ура, ние сме пирати! - Пиратът Джак Спароу
трябва да поспи. Ще взема леглото на абордаж.
Ако видиш красиви русалки, събуди ме.
Започваме с извънредна новина. Похитен е 9-годишния син на
милионера Николай Железнов. Сутринта детето е тръгнало за училище,
а след това е изчезнало. Имаме видео от камерата на едно от
столичните летища. Похитителят заедно с детето се е опитал
да напусне Москва. Престъпникът е аниматорът Михаил Орешкин.
Преди похищението момчето е имало рожден ден, а Орешкин е бил
нает за празника. Местонахождението на
момчето и похитителят е неизвестно.
Сега насам.
Дай си бързо телефона, сложи си качулката.
Миша, страхувам се. Какво да й кажа? - Артьом, ти да не откачи?
Нали сам го искаше. Друг шанс няма да имаш нито ти, нито аз.
Артьом, толкова преживяхме заедно, толкова неща надробихме...
И аз ще отговарям за тях. Стегни се.
Бъди мъж, давай.
С Бог напред.
Слава богу. - Татко! Какво правиш тук?
Къде е мама? - Стой!
Що за човек сте! Дайте на момчето да види майка си!
Махай се от тук, не е твоя работа. - Вече е моя.
Пусни ме! - Пуснете го!
Колко ти обеща? Аз ще ти платя. - Не ми трябват парите ви.
Той е мой приятел. Обещах му, че ще види майка си.
Артьом!
Дори да не живеете заедно, Артьом има право
да общува с майка си! - Исках да му кажа, но не знаех как.
Не исках да травмирам детето. Не можах да намеря думи.
Кажете му сега. - Какво? Че през цялото време сме
криели от него, че няма майка?
Вече 5 години не е на тоя свят.
Артьом, спри!
Артьом! Артьом!
Карайте след тях.
Ти надясно, аз наляво.
Артьом! - Толкова исках да видя мама.
Сам чу всичко. Малък си бил и не е знаел, как да ти каже истината.
Знаел е, че никога няма да я видя.
Той те обича, вижда се.
Просто понякога хората не казват истината на близките си, защото
не искат да ги наранят. - Не мога да повярвам, че мама я няма.
Просто не зная, какво да правя нататък.
Те са твоето семейство и искат само едно, да си щастлив.
Сигурен съм, че и майка ти би искала това.
Артьом!
Давай напред.
Всичко наред ли е? Артьом, добре ли си? - Татко, а къде е Миша?
Той не може да плава.
Татко, гледай!
Гледай, колко е яко!
Виждаш ли!
Обичам те. - И аз те обичам, синко.
Ние те обичаме. - И аз ви обичам.
Татко, не се ядосвай на Миша, той не е виновен. Аз го помолих.
И пари му предложих.
Ей, господине, аз му предложих. Стоя отзад и всичко чувам.
Здравейте. - Здравейте.
Вие им обяснете нещо, а аз ще почакам долу.
ГОДИНА ПО-КЪСНО
Харесва ли ти подаръка за рождения ден? - Мамо, радвам се, че всички
сме заедно. Това е най-добрият подарък и най-добрият рожден ден.
Това не са всички подаръци. С Миша се договорихме да дойдем в Китай
при теб. Мъжка компания - Татко, внимавай с него на летището.
Дами и господа!
Разбрах. - Днес на тази арена ще е
неподражаемият, великолепен и много привлекателен
Михаил Орешкин!
Благодаря! И неговата незаменима помощница
и спътница в живота, Анастасия Синицина!
Бих искал да благодаря на моя приятел, който промени моя живот.
Артьом, честит рожден ден. Това изпълнение
посвещавам на теб.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ OSPAMOX