Следващата програма се препоръчва за лица над 14-годишна възраст.
Тя съдържа груб език, сексуални сцени, насилие и голота.
ПО ИСТИНСКИ СЪБИТИЯ
ЗЛАТНА ТРЕСКА В КЛОНДАЙК
АБИ КОРНИШ МАРТИН ЦОКАС
ИЪН ХАРТ ГРЕГ ЛОУСЪН
КОНЪР ЛЕСЛИ РИЧАРД МАДЪН
ТИМ БЛЕЙК НЕЛСЪН АУГЪСТЪС ПРЮ
ДЖОНИ СИМЪНС ТИМ РОТ
САМ ШЕПЪРД
Клондайк през октомври.
Две неща отиват на юг по това време.
Времето и хората, достатъчно умни, да се махнат, преди да дойде зимата.
Някои, като приятеля ми, нямаха шанс.
Смъртта пристигна в Клондайк, търсейки, както всички нас.
Докато ние търсехме злато или справедливост,
смъртта диреше още повече.
Тя има много похвати - земята, животните, хората.
И най-жестоката и непотушима сред силите,
особено сред хората в Клондайк, които са беззащитни пред нея...
Болестта.
Долари в брой! - Долари?
50 долара!
За всеки човек, който иска да се отърве от мъката
и да махне от плещите си правото на земя, предлагам 50 долара.
Екипировката си не бих дал за толкова.
Само Бог знае, но е по-добре, отколкото да си мъртъв, нали?
Погледни натам. Какво виждаш? - Същото като вчера.
Това, което не виждаш, бавно пълзи нагоре по реката.
Коремен тиф.
Ще ви убие, както вече го направи със сто човека в Доусън.
Ще се осланям на шансовете си. - Споменах тлингитите, нали?
Трябва да се запиташ кое е с по-голям шанс да стане:
да удариш печалбата в една от тези перспективни дупки
или тифът да те докопа.
Или тлингитите да те хванат. - Кучи син!
Ти. - Да, аз.
Познавам този поглед на безсрамен опортюнист, нали?
Първо погледни своето самосъзнание. - Виждам го другояче. Спасявам животи.
Какво ще кажеш за 50 долара?
Няма да ми стигнат и за 160 км, което си е доникъде.
Точно обратното. Отърваваш се от тифа и тлингитите.
Предлагам ти нищо повече от билет за живота ти.
Я да отстъпиш назад. Да има няколко крачки между нас, друже.
Защо ти не отстъпиш, за да не ми лепнеш нещо?
Така ли се говори на човек, който се опитва да те спаси?
Щом така решите. Ще ми излезе по-евтино, когато всички измрете.
Приятен ден.
Не му обръщай внимание, Мик.
Не се безпокоя толкова за него.
Трябва да се прегледаш.
Просто с дробовете не сме на едно мнение.
Ако е коремен тиф, нека те прегледат, преди да стигне до главата ти.
Докато не започнеш да имаш разногласия и с мозъка си.
Тогава ще е свършено с теб.
Утре ще отида в града заедно с Горнъстийн.
Власий Севастийски, измоли цяр от болест на гърлото. Защити ги.
Свети Акадий, измоли цяр за главоболието.
Св. Кристофър, измоли срещу чумата... - Стига!
Какво правите? - Изкарваме ги отвън.
Къде? - На улицата.
Но там всички ще умрат. - И без това ще го направят.
И докато не умрат, не могат да са на моя земя.
Твоята земя? - Ако щеш вярвай - най-евтиното място.
Какво, за Бога, ще правиш с морга? Тук няма болница.
Няма къде да отидат. - Бог ги закриля, нали?
Защо си толкова коравосърдечен? - Пресметлив съм.
Не може да се развъждат зарази в моя имот.
Тогава ще ги отведа в моята църква.
Наистина ли мислиш, че Бог ще те предпази от противната болест?
Вече съм спасен. Ти си мъртвецът.
И не само в този живот. - За това се двоумя, отче.
Основите поддават. - Почвата е влажна, но не достатъчно.
Не трябва да става така.
Кажи го на склона. Правя някои изчисления.
И според тях ще ни е нужна още дървесина, в голямо количество.
Светът се храни от себе си, нали?
Хората умират, птиците ядат от трупа му,
някой му сваля ботушите, други му взимат правото над земята.
Умислена си. - Мислех си за този,
който е превърнал така ефикасно града в тифусно езеро.
Г-це Мълруни, трябва да поговорим. - Вътре.
Без още дърво мината ще поддаде и осем седмици отиват на вятъра.
Близо до златна жилка съм. - Миньорите винаги са близко до нея.
Ако десетима от тях бяха прави, щяхме да павираме улиците в САЩ със злато.
Тази земя е различна. Надстройката пада от само себе си.
Не знам дали ще издържа до пролетта. - Под "издържа" имаш предвид "пари".
Ако ми осигуриш 5 л гориво, 30 пръта за структурата.
Искаш кредит.
Не раздавам благотворително. - И ти притежаваш право от земята.
Това те гложди, нали? Кара те да се чудиш
дали имам нещо общо със смъртта на Епстийн.
Нямам интерес да копая, както винаги съм твърдяла.
Просто съм инвестирала в Джо Микур.
Защо? - Братовчед ми е.
Той е вървящ, говорещ, двукрак лабрадор.
Не му трябва нищо повече от кокал, за да е щастлив.
Ако кокалът е половината земя, ще поддържам Джо Микур щастлив.
Ако заложа моята половина?
Две половини на едно нищо.
Точно от това се нуждая. - Доста се обсъжда тази земя.
Дори ти да не вярваш, тогава я продай на пазара за повече
от цената на дървесината, която искам. - Или си глупав, или си вярваш.
Задръж я за седмица.
Толкова ще ми отнеме, за да стигна до златната жилка.
Но след седмица, ако не върнеш заема, ще я продам.
Да имам заклещен капитал там горе не ме устройва. Трябва да е в Доусън.
Имотите са прекалено хубави. Аз търся точно обратното.
Долнопробни, които, като ги лъснеш, да станат хубави. Разбра ли?
Да поговорим.
Чух, че си заплашвал свещеника. Няма да има убийства в града, ясно?
И двамата знаем, че ще има.
Много неща ни се изплъзват като полицаи.
Десет човека покриват 520 кв. м от мини.
Трябва да пренаредим приоритетите си и започвам с църквата.
Католик си, нали? - Църквата помага да приобщим хората.
Стой далеч от нея или ще те тикна зад решетките, преди да се усетиш.
Няма да се наложи да го убия собственоръчно, офицер.
Господ може да го направи вместо мен.
Ти ли застреля приятеля ми?
Защо? - Няма да изкопчиш отговор от него.
Но приеми утехата, че по един или друг начин, ще получи справедливост.
Спорна дума. - Защо?
За нас справедливост е да го обесим. За тях е да се борят с нашествениците.
В крайна сметка ще има умрели. - Доста стабилна реакция.
Мислех, че ще сте по-ядосан. - Такъв съм.
Но не съм сигурен, че той е виновният.
Иска да знае дали искаш?
Каза, че го предпочита пред водата на белите хора.
Сигурно е бил интересен изстрел с този повреден пръст?
Няма да е от най-точните стрелци, нали?
По един или друг начин ще узнаем истината.
Малко по-високо. Наляво.
Купува гробище и му прави пристройки? - Там горе.
Кой купува гробище? - Не е купил гробище.
Купил е пръст. Не обичам да купуват пръст до моята пръст.
Отправя оферти. Говори за стоеж на пивница и хотел.
Оставете го. Всичко опира до местонахождение, а това не е добро.
Но пръстта е суха.
Огледайте се. Хората се умориха да живеят в калта.
Той оформя града. - Какво намекваш?
Главната улица не е образец за здравеопазване, нали?
Затова купува там. - Смята да направи нов център?
И аз бих направила така. Разберете с кого е говорил.
Искам да говоря първо с тях. Ще им платя повече от Графа.
Графът плаща само в брой. Ти правиш прекалено много заеми.
Товарът на Бил Хаскел е готов. Да ги пратим или да изчакаме?
Прати ги. - Искаш състезание с Графа?
Продай правото. Каквото и да правиш, не му донасяй дървото.
Ела при мен. - На публично място сме.
Знам и това е смисълът, нали?
Предпочитам да съм по-изискана. - Така ли? Имаш си мнение, а?
Току-що го купих.
И следващото. И следващото.
Тогава да ви помоля да удовлетворя желанията ви горе?
За да молиш някой се изисква да имаш собствено мнение.
Аз купих мнението ти. И следващото.
И по-следващото. - Какво искаш да направя?
Ти си курва. Свали си дрехите.
Още.
Това е Клондайк, мила.
Не виждам да задълбаваш.
Достатъчно курвенско ли е, Графе? - Не точно.
Но мисля, че достигаме желаното.
Любопитно ми е...
Колко курвенска трябва да е една жена за теб?
Малко не ти стига, нали?
Искаш повече. Всички вие!
Искате повече от курвата?
Която ще направи всичко, което поискаш?
Ще ти позволи да й направиш, каквото поискаш.
Достатъчно!
Госпожицата приключи за вечерта. - Не трябва да прекъсваш мъж,
който харчи за проститутка. - Беше надцакан, задник.
Натрих му носа. - Нищо не си му направила.
Стоейки разголена в дъжда с пари в ръката?
Той е прав. Ти си шибана курва. Дай ми това.
Не бъди неблагодарна.
Спасих те. - Кой е казал, че съм имала нужда?
Шегуваш ли се с мен, жено?
Всички правим, каквото се налага.
Нуждая се от парите. Моля те.
Ще направя всичко, което поискаш.
В палтото ми има вътрешен джоб. Бръкни в него
и изкарай пудриерата.
Отвори я.
Погледни.
Виж каква си.
Върви по дяволите, праведна, богата кучко!
Мъжете те превъзхождат само с пари.
Когато ги нямат, се губи и властта им.
Трябва да запазиш почтеността си.
Тя струва много повече, отколкото цялото злато в този мраз.
Съжалявам.
Не ми се извинявай.
Извини се на себе си.
Господ може да не съществува, но страхът от него е реален.
Втълпи го в нея. Разбра ли?
Изглеждаш изненадан.
Пътят е дълъг, за да дойде зам. министърът на МВР.
Гледаме да зимуваме в Отава, когато зимата настъпи.
Проблемът в Доусън е прекалено неотложен, за да изчака пролетта.
Поне що се отнася до шефовете ми. - Проблем в Доусън?
Знаеш, че правителството стимулира компаниите да развиват Юкон.
Но компаниите са леко притеснени.
Слуховете, верни или не, са, че местните племена за неспокойни.
Искаш да изплашиш бял човек в офиса му?
Кажи му, че инвестира в земя, пълна с разярени, червени хора.
Благодаря. Очевидно, трябва да сме напълно сигурни,
че в Доусън царуват законите. Ако са убийците, трябва да умрат.
Ясно, но не съм напълно сигурен, че те са извършителите.
Тогава стани напълно сигурен.
Шивачът се съгласи да говорите за имота. Не искаш Графа да го вземе,
но не му предлагай пари в брой, защото ги нямаш.
Макдоналд, аз съм Белинда Мълруни.
Влез. - Радвам се, че приехте да се видим.
С г-н Макдоналд тъкмо привършвахме.
Все още не е подписан. Ами ако ви предложа повече?
Графът ще ми плати добре - 200 долара.
300.
400?
500.
Определено трябва да си тръгваш.
Притисна ме два пъти. Може да се разстроя.
600.
2 хиляди.
Харчи така и няма да се боя за теб. Ще се разориш.
Г-н Макдоналд, ако обичате.
Никой не плаща 2 хиляди.
Само идиот би го направил.
Права си.
Без пари...
е много по-добра цена.
А сега...
искам да знам, че съм приключил с теб. Кажи ми, че приключихме с теб.
И аз приключих с теб. Добро момиче.
Ще се разходим.
Уцели бутилката, моля.
Отново!
Опитваш се да ме изиграеш, като се правиш на тъп, а?
Да вдигнем залозите.
Стреляй.
Стреляй, както го направи онази вечер, или той ще умре!
Стреляй!
Всичко е наред.
Нямам достатъчно, за да деля.
Досега не съм убивал, но не се ли махнеш, ще го сторя.
Не го прави заради това.
Ще трябва да ме сцепиш на две, за да ме спреш.
Хаскел пита за дървесината. - В това време?
Глупакът има прекалено много вяра, за да мисли, че ще му ги пратя.
Да му доставя дървесина, която иска на кредит.
Няма да го направя.
Имам по-големи проблеми на главата.
Доста мъже умряха в Юкон
за сметка на погрешна решителност.
Ще е жалко. Той е добро момче.
Не се опитвай да ме разубедиш.
Никого не разубеждавам.
Просто говоря.
Колко дърва за огрев има? - Не са достатъчно.
Ед?
Това е съпругът ми!
Какво е станало? - Все още е жив. Не се бой.
Добре ли си?
Влез в къщата.
Запали се, кучи сине!
Ако вярвах повече в Бог, щях да кажа, че си ангел.
Казвали са ми всякак, но не и така.
Какво правиш? - Давам на нуждаещите се.
Това би трябвало да гори както трябва.
Щеше да те разсече с брадвата, а ти пак му даваш дърво?
Този, който замахна, не беше той, а нещо друго в него.
Времето му е вселило нещо, което не съм виждал.
Не!
По дяволите!
Идиотка! Глупава жено!
Да си мисля, че ще се върна, преди всичко да втаса!
Искаше ми се да ти предложа нещо.
Гореща вана и сухо легло ще свършат работа.
Както казах - искаше ми се да ти предложа нещо.
Напомни ми вече да не правя никому услуга.
Да дълбаеш нечия дупка само за да ти стане собствен гроб.
Пием, когато искаме да отморим от жестокия свят.
Това трябва да е една от онези вечери.
Прекалено си умен, за да дълбаеш из пръстта.
Не преставаш да говориш с някой, сякаш е новак.
За да си задължена да го отчуждиш.
Още по-добре.
Тогава няма да им хрумват разни идеи.
Превъзхождаш ме само с една година тук.
Нужда е само една година, за да премахне 5 хиляди години цивилизация.
Да ни вземат мътните. Видът ни деволюира.
Не.
Изминали сме дълъг път.
Какво да правя? Понякога чувствам, сякаш е ад на земята.
Да си остане между нас, за мен адът е измислица.
Няма пъкъл под краката ни. Няма дявол.
Адът е истински, той е на земята.
Тогава почваме да вярваме, че страхът е нещо различно.
Той е само чувство. Костите тракат, кръвта бушува.
И когато го видиш, си преминала през огледалото.
Вече не следваш пътя.
Ако на света са останали само любовта и страха, кое ще избереш?
Любовта, но не я виждам.
Но виждаш страха, нали? Хората вършат разни неща, защото са изплашени.
И когато видиш такъв човек,
уплашен човек, виждаш малко дете в тях.
Виждаш изплашено дете в тях и не може да им помогнеш, но ги обичаш.
Отче...
Какво ще правя?
Ще се научиш как да обичаш.
Различен си, Хаскел.
Кое те прави толкова различен?
Пробвай да се къпеш поне веднъж седмично.
Няма да ти върша никакви услуги.
Имаш бяло в устата.
Първото нещо, което олицетворява цивилизацията, е хигиената.
Цивилизацията няма да достигне дотук.
Не и ако не искаш да дойде. - Не е важно какво искаш,
а какво желае природата.
Ще изкара звяра от теб, дори ако не знаеш, че е в теб.
Природата не може да вземе онова, което не даваш даром.
Мътните да ме вземат, ако цивилизацията не е красиво нещо.
Ако кажеш на някого за това,
ще го отрека.
С един махмурлук съм свикнала. Два махмурлука си е друго нещо.
Два? - Голямо опиянение беше снощи.
Ще отмине. Винаги така става.
Аз съм безнадежден случай, Хаскел.
В мен има куп затворени имоти, нужни да се отворят, за да сработи това.
Такава трябва да е една жена тук.
Поддържай огъня на цивилизацията.
Ти също.
Мисля, че снощи достатъчно добре показах, че огънят е угаснал.
И все пак тук има дърва.
Ако не се беше появила, знаеш, че щях да съм мъртъв в калта.
Затова не ми говори за цивилизация.
Може би това е най-голямото проклятие в Клондайк -
невъзможността да се довериш.
Никога не знаеш какво таи човекът срещу теб, и какво иска от теб.
Както те обичат, могат и да те убият.
Ако убиеш някого, повече няма да те заплашат.
Но ако ги обичаш, могат да ти отнемат всичко.
Златото, земята, душата.
Трябваше да се държи почтено. - Прави го. Сега празнува.
Какво? - Ако не се бъркам, влюбена е
в божествената свещена светлина. - Ето те.
Трябват ми няколко подписа за уреждане на дълга с Бил Хаскел.
Кой е купувачът?
Вече говорихме за това. Ако искаш да се бориш с Графа, това е начинът.
Г-ца Мълруни, вярвам, че сте тук, за да консумираме сделката?
Няма да я "консумираме", но ме разбрахте.
Млъквай, Соупи. Не го прави още по-низко.
Добрата новина е, че имам лека пневмония.
Не много хора смятат това за добра новина.
Добра е, щом не е коремен тиф. - Поздравления.
И ще си въодушевен да узнаеш защо постройката поддава.
Хоросан приижда на повърхността.
Ако трябва да намесваме науката, тук има най-добри условия за злато.
Ще трябва да успокоиш топката, защото започнах с добрата новина.
Вярно ли е?
Продала си правото под носа ми?
Казах ти, че няма цивилизация у мен. Продадох го на Соупи.
Той няма да ти даде седмица, както аз ти дадох за заема.
Ще те лиши от правото още утре.
Нали се бяхме разбрали?
По закон трябва да викна съдия, за да се разгледа дело,
защото ако искаш да има правосъдие, ще е нужно да се изпълни такова.
Не искаш да го правиш. - Не ми казвай какво искам да правя.
Това, което ще направя сега, е, да те спася.
Ще ги накарам да напишат нова телеграма, за да я пратят.
Слушай ме, друже.
Има причина да дойдеш тук. Знам каква е. Знам кой си.
20-годишен опит, но никога повече от началник.
Напълно невдъхновеният кандидат, неспособен на оригинална мисъл.
Година след година си подминаван.
Затова идваш тук, защото никой друг не би дошъл.
Последният ти шанс, да бъдеш някой - старши офицер.
И изведнъж ти хрумва оригиналната идея,
но в най-неподходящото време.
Дали това ще излезе наяве зависи от заповедта ми.
Ще те освободят от длъжност.
А аз ще имам повече публични усложнения, когато искам по-малко.
Давам ти шанс да го преосмислиш. Това тук ще се случи,
независимо дали я препечаташ. - Кучи син.
Да, такъв съм.
Кучи син, който ще те спаси от самия теб.
Какво ще кажете, старши офицер?
Ще ви спася ли?
Човек забива толкова пъти лопатата, че Бог е задължен да го възнагради.
Просто е задължен. Ще намерим ново място.
Не. Това беше, Микур. Един шанс.
Не ме гледай така. Дадох ви шанс. Трябваше да го осребрите.
Запази си глупостите, пиявице. - По-добре пиявица, отколкото идиот.
Пиявицата никога не е гладна, идиот.
Отидете да "обядвате" другаде, а не на моята земя.
Мик, все още сме в играта! Нищо не е свършило!
Ела! - Какво правиш?
Правото за земята е мое!
Имам договор. - Ако не виждаш, в момента го държа.
И след като не може да покриеш сметката,
нареждам ти да освободиш мястото. Нямаш нужните средства.
Точно тук бъркаш, Соупи.
До гуша сме в "средства".
Хайде! Чупката!
Смъртта е тук.
Небето ще почернее, като капак на ковчег, който се затваря.
И ще останем само със смъртта. Бог не се заблуждава
от подслона ни
или от парцалите, покрили телата ни.
Той знае.
Не сме по-различни от койотите.
Ние сме хищници.
Същества, разчитащи на късмета и обстоятелствата.
Господи, не. За тях няма край.
Той е бурята.
Той е калното свличане, той е тифусният комар.
Той е златото и Той е треската ни за злато.
Той избира кой да убие като малко дете.
Тук съм, за да ти кажа, че чувствам как ме дърпа към себе си.
Чувствам как идва бурята.
Коя буря?
Ще убия.
Убивал ли си преди?
Да.
Кого си убил?
Скитащ се евреин.
Младеж в началото на живота си.
И ще убиеш отново?
От това, което те изгаря отвътре, човекът винаги има избор.
Не и когато Бог сам те насочва.
Както дъжда от небесата. Той просто се случва, неизбежно е.
Това е изповедта ми.
Внимание! Моля за внимание, мръсни прасета!
Корабът заминава след два дни и няма да има друг до пролетта.
Само здравите ще се качат. - Внимателно с пианото.
Ако имате хрема, кашлица, обриви, болки в гърлото, забравете!
Ако умирате или смятате да го правите, това не е вашият кораб.
Няма да се качите на борда. - Драма на живот и смърт.
Повечето хора нямат нужното, за да изкарат зимата.
Ще умрат, ако останат тук.
Това го прави възможност за бизнес, нали?
Имам десет билета, за който предложи най-много.
Всички знаем как става. Ще го направим по нормалния начин.
Някой казва сума и някой казва по-голяма цифра.
Кой дава 40? Това е едничката ви възможност да се махнете,
преди зимата да настъпи и на всички да им замръзнат задниците.
Всички знаете за коремния тиф. - Куче?
Чувам ли 45? Господинът ето там.
Куче? - Кой може да ми даде повече?
Става дума за живота ви!
45 от младата жена!
Бяхме в една таверна на север. Там имаше един голям индианец тлингит.
Беше си пийнал, но не беше пиян. Решихме да се пошегуваме с него.
Той стоеше с гръб към огледало.
Казахме му, че ако обърне главата си много бързо, ще види тила си.
Дивакът се взираше в нас и непродумваше.
Мислехме, че индианците не разбират английски. След това го видяхме,
докато си мисли, че никой не гледа, извърташе главата си ето така.
Правеше го през три секунди. Замалко да види тила си.
Мога ли да поговоря с вас насаме, сър? - Как да помогна, отче?
Затворниците, които ще обесите, са невинни.
Защо го казвате? - Защото говорих с убиеца.
Той е бял.
Как се казва? - Не му знам името или как изглежда.
Беше по време на изповед.
Тайната на изповедта ти забранява да ни кажеш повече.
Да, сър, но и да знаех повече, няма как да го кажа.
"Католически" доказателства.
Напомнете ми да не се изповядвам пред свещеник, целият град ще узнае.
Знам ги хората като теб. Силни сред група, но слаби сами.
Предадох това, за което дойдох. Правете каквото искате с информацията.
Свещенико, знаеш ли, ако се завъртиш много бързо, ще видиш тила си?
Почакай.
Сигурен ли си, че изповядващият е бил убиецът на Байрън Епстийн?
Изумявам се как може да си бъбрите, докато невинен човек ще умре.
Не разбираш как стоят нещата. Зад това стоят много повече неща.
Не се сещам за нещо, което ще убие невинен.
Ти ще си последният човек, който ще помисля за заподозрян.
Защо? Защото съм курва ли?
Тук стои само една курва, старши офицер.
И това не съм аз.
Мислиш ли, че това злато е само "опашката на звяра"?
Звярът лежи отдолу, просто трябва да копаем.
Звярът. Хайде тогава. Губим ценно време.
Звярът.
Мик!
Мик! Помощ!
Къде е Микур?
Микур? - Добре е, но е със счупена ръка.
Звярът ни приклещи. - Ще го заведем в Доусън за ръката.
Видя ли лицето на нападателя?
Трябва да е същият, убил Епстийн.
Иска мината. - Това е проблемът с правата за земя.
Ако правоимащият умре, следващият в рода поема правото.
Никой не може да дойде за седмица, освен ако вече не е тук.
Ако не дойде роднина, правото се заграбва.
Ако с Микур умрете, мината ще е свободна за всеки.
Поощрявате убийците, старши офицер.
Не аз пиша законите.
Не ми казвате нещо.
Убиецът е проговорил.
Признал е, че е убил някого.
Кой?
Нямам какво повече да кажа, което господинът вече да не знае.
Че сте го видели? - Чух го.
Все нещо сте видял. - Свързан съм с Бог.
Не трябва да издавам чутото или видяното.
Миньор ли беше?
Не беше тлингит.
Той това иска.
Иска да станеш като него.
Съжалявам за поведението си. Бях слабохарактерен.
Приемам извинението ви. - Бяхте права за казаното.
Видели сте го в изражението ми. - Това правим ние курвите.
Прочитаме мъжете. - Не го казвайте.
Защо чувствате, че трябва да ми докажете нещо, офицер?
Не знам.
Сега си в бизнеса с дърво?
Изглеждаш ужасно. Не си прихванала, нали?
Време е да поговорим. Гадняр си, откакто те познавам.
Но нещата взеха още по-лоша посока.
Може да го спреш. - Това възнамерявам.
Щом искаш, бъди баронът на недвижимите имоти в Доусън.
Грижа ме е само за "Феървю". Ще ти дам да изкупиш всичко мое.
Ще ти дам всеки имот на главната улица.
Шест хиляди долара, за да продължа строежа на "Феървю".
Имотите по главната са блато. Не ги искам.
Идва пролет. Учрежденията на главната се виждат първи от новодошлите.
Аз съм единствената ти конкуренция. Предлагам ти да изкупиш имотите ми.
Ето какво ще направя.
Ще ти дам 6 хиляди, но искам всичко, което имаш.
Това си е грабеж.
Шест хиляди за всичко.
Довечера ще донеса документацията в пивницата.
Когато не се държиш като кучка,
може да си много привлекателна.
Някой виждал ли е куче?
Ами ти? Виждал ли си куче?
Има ли си име?
Защо му е име на куче?
Влюбен е в това създание.
Портите се затварят.
Поставиха бесилката. Брат ми и чичо ми ще бъдат убити.
Не мога да го позволя. Той е все още момче.
Какво ще направиш? - Ще атакуваме затвора им.
Ще прережа всеки гръклян, препречил се на пътя ми.
Канадският полицай все още не ги е обесил.
Той се колебае.
Ако спре да се колебае? Какво тогава?
Какво става, Вал? - Графът нае мястото за тази вечер.
Нека да взема това.
Не така се прави бизнес.
Ще имаме ли проблем?
Добро момиче. Хайде да седнем на специалната маса.
Графът ти плаща на ден или на убийство?
Няма да ме подкупиш. - Не се нуждая от такива като теб.
Две хиляди американски долара.
Сделката беше за 6 хиляди. - Да, но имотите ти са калпави.
Не струват толкова. - Не купуваш имоти, а спокойствие.
3 хиляди?
6 хиляди.
Аз първи повярвах в теб.
Когато дори и ти не вярваше в себе си, а сега се погледни.
Сгрешил ли съм?
Нямаш ги, нали?
Хората ти знаят, че нямаш парите. - Те знаят,
че новата ми дърводелница има по-добро оборудване от твоята.
За всеки работен ден изкарвам хиляда, което значи, че 6 хиляди са нищо пари.
Тогава ги плати.
Дай ми бира, докато го правиш.
Шампанско... безалкохолно.
Отзад имам пари в брой. - Това са голям залък от парите ти.
Знам. Затова ги вземи.
Откъде да знам, че няма да ме застреляш като Макдоналд.
С него нямам общото минало, което имам с теб.
Предлагам ти да подпишеш, иначе мога да размисля.
И да гледам как се строполяваш мъртва.
Имаш коремен тиф, нали?
Донеси ми парите.
Дай ми химикал.
Сработи.
Получи се.
Боже Господи! Гориш! Помогнете ми!
По дяволите! Помогнете!
Тук си заради самотата си.
Къде е кучето? - Избяга.
Усетило е нещо. Надушило е прииждащата снежна буря.
Това куче го изкара доста умно.
Има нужното за тези условия.
Притежава повече неща от нас.
Трябва да знаеш...
Белинда е повалена от тиф. На болнично легло е.
Знам, че има чувства между вас. Показвате ги като малките деца.
Колко лошо е положението й?
Отивай долу или ще те застрелям и ще те направя по-глупав и от сега.
Трябва да си в мината. - А ти да дереш кожите на миньорите.
Зла съм.
Просто искаш хората да си го мислят, но мен не успя да ме заблудиш.
Спи ми се. - Не може да спиш сега.
Продължавай да говориш.
Когато те видях за първи път,
си помислиш, че тази жена е по-издържлива и от желязото.
Стаята ставаше твоя само като стоиш в нея.
А малко нещо като треската? Лесно ще я сриташ встрани.
Уморих се да го правя.
Майка ми го правеше, когато аз бях болен.
Сигурно е било хубаво.
Да имаш някой, който те обича, и да го прави за теб.
Какво още правеше майка ти?
Говореше ми.
Казваше всичко, което е правила.
"Сменям чаршафите.
Ще проветря стаята." Сякаш не го виждах.
Понякога ми пееше.
Не, няма да ти пея.
Има ли шанс за нея? - Изкара дни с болест,
спотайваща се в тялото й като вълк. Повечето хора не биха проходили пак.
Ще се оправи. Прекалено издържлива е.
Ръката ми е по-добре.
Няма да се оправи без помощ.
Имаш предвид лечение. - Трябва да се върнеш в САЩ.
Корабът тръгва след ден.
Трябва да си на него. - Ами ти? Ами мината?
Сезонът свърши, Мик. Това е последният кораб.
Не отговори на въпроса ми. Ами ти?
Не тръгвам без теб. - Не ставай смешен.
Може да осакатееш, ако ръката не заздравее правилно.
Не тръгвам без теб.
Ще взема билети за двама ни.
Какво ще кажеш?
Ще го направиш? - Ако така ще те отведа оттук...
Да.
Излъгах го.
Налагаше се.
Открихме злато, но не бях задоволен от истинската си фиксидея -
убиецът на най-добрия ми приятел, криещ се някъде там като куче
в калта и дъжда, пазейки голямата си тайна.
Беше въпрос на време някой да му види лицето.
И развръзката да започне.
Лек път.
Бил.
Треската й спадна. Може и да оцелее.
Задрямал съм. - Изглежда нещо ти е помогнало.
Да.
Помага и през вечерта, и на сутринта.
Белинда добре ли е? - И да, и не.
Това е той. - Кой?
Кучето. Разпознавам воя му навсякъде.
Дивото го зове. Върнал се е при братята си.
Радвам се, че се запознахме, Бил Хаскел.
Няма да се върнеш, нали?
Ще се качиш на кораба.
Събрах множество истории.
Няма да имат смисъл, ако хората не ги узнаят.
Вкарай ме в една от тях, моля.
Ще си помисля.
Но точно сега "губя ценно време".
Объркан съм къде са всичките ни клиенти.
Вероятно във фабриката на Белинда.
Изведнъж започна да продава дърво на кредит.
И това как й помага, като се нуждае отчаяно от пари в брой?
Помага й да държи клиентите далеч от мен.
Умна, малка мишчица.
Знаеше, че имаш нужда от пари и ти взе всички пари в брой.
Защо? - За да не ти плащам достатъчно.
Съндаун и момчетата му не са от тези, на които искаш да си длъжник.
Има повече от един начин, за да забогатееш. Повярвай ми.
Има и златен оттенък, а?
Малко.
Но въпреки това долавям, че мислиш за съвсем различно нещо.
Измислям нещо, за което нямам решение.
Тогава няма полза да го мислиш.
Мисля как да издиря убиец.
Как ще го направиш?
Затова ли изпращаш приятеля си?
Държиш го настрана от кашата, която заплануваш?
Нещо подобно.
Не съм невинен като него. - За?
Кучият му син атакува мината ми снощи.
Взе изровено злато за два месеца. Не е много, но е всичко, което имам.
Не може да си сигурен, че е той. - Има само един начин да разберем.
Ще го открием и ще го накараме да проговори.
Ако го интересуват мините, ще седим точно тук
и ще го оставим да си помисли, че ще ги получи.
Има раздвижване.
Кучият му син е бил в лагера ми. - И се насочва към моя.
Ако мръднеш, ще те застрелям на място.
Опита се да ме убиеш, а сега идваш за златото ми?
Никого не съм убил. Търся нещо, с което да нахраня семейството си.
Или да довършиш започнатото, след като уби приятеля ми?
Казах ти, никого не съм убивал.
Казвам ти, невинен съм. - Старши офицерът ще реши проблема.
Има разлика между кражба и убийство. - Млъквай.
Бил Хаскел, какво правиш?
Мисля, че открих нашия човек.
Не, това не е той.
Знаеш нещо. Говори. Кой е той?
Заклел съм се в Бог. Изповедта е свято нещо.
Но ти казвам, че не е той. - Казах ти.
Млъквай. Отстъпи назад.
Говори.
Дойдох тук, за да си дам малко покой
и да видя дали убиецът е достатъчно умен, за да се махне оттук.
Да изчезне заедно с греховете си, да остави останалите на мира.
Не получих този покой.
Решетките са спуснати.
Всички сме заключени заедно.
Смъртта беше спусната. Бог ни бе заключил заедно с надеждата.
Нямаше значение какви сме били, преди да дойдем тук.
Земята поемаше контрол, издърпваше животинските ни инстинкти.
Вече беше убило стотици, може би хиляди.
Но смъртта само на един човек беше важна за мен.
Загубата на приятел е болка, която не пожелавам никому.
Искаше да ме махнеш оттук, нали?
Само за да спася ръката.
Кой ще спаси теб?
Божичко.
Понякога дружбата, та дори и нова, е единствената утеха, която имаме,
дори ако е само за момент
и най-жестоките бури тепърва предстоят.
Субтитри: Калин Стоянов а.к.а Geronimo88™
UNACS TEAM | УНАКС ТИЙМ © 2014