Как стигнах дотук?
Как се случи всичко?
Дали е било по някаква нечестива, добре обмислена
или чисто и просто зла причина?
Не мога да повярвам, че сме единствените.
Някога очаквал ли си да разберем?
БОГЪТ НА БЕБЕТАТА
През 60-те години беше обичайно да се омъжиш,
да имаш деца и да си живееш спокойно до края на живота си.
По онова време Лас Вегас беше различен.
Не беше толкова пренаселен. Беше хубаво.
Бях на 22 г.
Почти всичките ми приятели започнаха да раждат деца.
А при нас не се получаваше.
Питаха ни кога и ние ще имаме деца.
Не беше лесно да забременея. Бях под силен натиск.
Но не беше само това, и аз исках да се случи.
Исках да имам деца.
Никой не ми предлагаше решение,
докато не отидох при д-р Фортие.
Той фигурираше в указателя
като специалист по репродуктивни проблеми.
Каза ни да донесем проба,
а той ще извърши инсеминация със спермата на съпруга ми.
Реших, че си струва да опитаме.
През годините гледах Уенди и си мислех,
че е странно как изобщо не прилича
на роднините си по бащина линия.
Като растеше, се питах как така е толкова умна.
Не го беше наследила от мен, а и баща й не беше гений.
И двамата бяхме със среден интелект.
Портланд, Орегон
Почти 13 г. работех като следовател.
После напуснах.
Търсех с какво да си запълвам времето
и реших, че ще се заема с генеалогия.
Мисля, че всеки се замисля за това, като се пенсионира.
Купих си комплект за ДНК анализ в домашни условия.
Всички сме виждали рекламите на чудесните резултати.
Имаше доста съвпадения,
които отначало мислех за свои първи братовчеди.
Но аз нямам първи братовчеди.
Видях, че имам съвпадения за полубратя и полусестри,
и разбрах, че нещо не е наред.
Постоянно виждах името Фортие.
Осъзнах, че трябва да говоря с майка си.
Казах й, че съм си направила ДНК тест и татко не ми е баща.
Истинският ми баща беше лекарят й за репродуктивни проблеми във Вегас.
Според теб той би ли се съгласил да изберете донор?
Не, дори не знаех, че е възможно.
Дори не ми беше хрумвало.
Изобщо знаехте ли, че е възможно?
Не. - Да, чудех се дали...
Не знаех. Тогава не се говореше за тези неща.
Било е нещо твърде ново.
Ако имахме тази опция, едва ли бихме се съгласили.
Д-р Франк Силвър служител на д-р Фортие
Това е нормален яйчник, а този е абнормален.
Този е т.нар. "чудовище".
А това е тумор,
но не това искам да ви покажа.
Това пак е тя, показваше ми обувки. Много е сладка.
А това е матка с тръбите.
Залез на Тихия океан.
Какво ще кажете?
Знаете ли какво ми каза тя? "Благодаря.
Вие променихте живота ми."
Аз съм гинеколог.
А да бъдеш гинеколог по онова време,
ти отваряше много врати в Лас Вегас,
защото почти 75 процента от жителите там бяха жени.
И се нуждаеха от надзор от женски лекар.
Но нямам предвид жена лекар, а мъж, който лекува жени.
Д-р Харисън Шелд служител на д-р Фортие
Съвсем скоро тази бананова палма ще пусне цвят,
който прилича на пенис на хипопотам.
Огромен е. А венчелистчетата са плодовете банани, които ядем.
Щом разцъфне, ще умре.
Растението умира, но си е родило бебе.
Нали знаете, че съм акушер-гинеколог?
Работата ми е да давам живот.
Елате, ще ви покажа още неща.
По онова време акушер-гинеколозите, какъвто съм и аз,
се брояхме на пръсти.
Д-р Фортие реши да не се занимаваме с другите
и да си отворим собствена клиника.
Куинси беше основателят на женската болница.
Изродили сме хиляди бебета.
Аз лично съм изродил вероятно около 5000 бебета.
Женската клиника беше чудесна.
Лекувахме репродуктивни проблеми,
без да разполагаме с днешните екстри, особено с генетичните.
Не разполагахме с нищо такова.
Нямаше банка за сперма.
Тогава не знаехме, че може да се замразява сперма.
Тоест трябваше да използваме прясна сперма,
а в медицинския университет или в болницата можеше да се дари.
Правеше се по-скоро неофициално.
И аз съм дарявал сперма.
Като учех медицина, дарявахме "стоката" си
за 50 долара на проба.
Спермата се взема и жената се инсеминира.
Как го правехте? - Със спринцовка.
Използва се спринцовка с дълга игла,
която се вкарва в шийката на матката.
Лесно е като да броиш до три.
Куинси вършеше репродуктивна работа,
но без знанието на пациентите си.
По онова време дори не разбирахме какво е ДНК.
Ако жена беше осеменена с проба от сперма,
нямаше начин да разбере кой е баща на детето й.
Израснах в болницата и все тичах след татко на визитация.
Беше забавно.
Имам четири по-големи сестри и по-малък брат.
Най-голямата ми сестра е дъщеря само на майка ми.
Мама е имала предишен брак.
Татко беше гениален човек.
Можеше да погледне нечии крака и да познае, че има развалени зъби.
Той разбираше човешкото тяло.
Пациентките му забременявах.
Другите лекари не решаваха проблема, а той - да.
Знаеше какво да прави или какво трябва да се направи,
затова използваше собствената си сперма.
Откъде знаете, че го е правил?
Той самият ни каза. - Какво ви каза?
Каза, че само им помага.
Според вас колко полубратя и полусестри имате?
Стотици. Сигурно са много.
Татко беше доста зает.
Колко полубратя и полусестри сте открили досега?
Поне 14.
Като се свързвах с хората, първо исках да ми изпратят своя снимка.
Оглеждам чертите им и се опитвам да открия прилики.
Аз явно съм единствената, която не си прилича с всички,
които съм открила досега.
Всички те имат много характерни носове.
Някои от полубратята и полусестрите ми са го записали
като свой баща в родословното дърво.
Аз не съм готова да го направя.
Някои от полубратята и сестрите ми са родени през 40-те, 70-те
и дори през 80-те.
Има двама на възрастта на най-големия ми син,
а някои са на 70 г.
Писах имейл на един от хората, с които имам съвпадение:
"Здравейте. Излиза ми близко съвпадение по ДНК с вас.
Разбрах защо, но е дълга история.
Склонни ли сте да говорим за това?".
Отговори: "Много искам да обсъдим връзката ни.
Ако историята ви включва безплодие, не сте сама.
Може би аз съм най-голямото му дете".
Той е починал през 2006 г. на 93 г.
Опитвам се да открия всичко, което го описва като личност.
За мен това е важно.
Подхождам така, сякаш разследвам даден случай.
Аз обичам да се ровя. Следовател по душа.
Цял живот са ме обучавали да мисля като полицай.
Постъпих в полицията на 19 г.
Постепенно се издигах и се пенсионирах с чин капитан.
Разследвах основно големи случаи - убийства
и неразкрити престъпления.
При такива случаи, ако има и минимално съмнение,
е по-добре да се презастраховаме с щателно разследване.
Аз съм човек, който иска да знае.
Искам да разплета загадката и да знам.
Така подхождам и сега.
Често се питам дали е знаел, че може да го хванат.
Мисля, че не е предвиждал, че срещу 69 долара
човек може да изпрати ДНК проба и да открие роднини от цял свят.
Мисля, че не е очаквал подобно нещо.
Казвам се Брад Гълко.
Имам докторска степен по човешка еволюционна геномика.
Хората често бъркат понятията "неизвестно" и "непознаваемо".
Много неща, включително родителството,
са били непознаваеми.
Да, с кръвни изследвания може да се добие малко информация,
но да установиш със статистическа точност
кой е твой родител, е било неузнаваемо.
Оказва се, че не е било неузнаваемо, а само неизвестно.
Тоест днешните генетични тестове ни дават научни отговори
на въпроси, които не само са били смятани за неузнаваеми,
а и за невъзможни за узнаване.
В този смисъл тестовете имат почти мистично значение.
Първоначално сякаш потънах в бездна.
Научих за д-р Фортие само преди два месеца.
Фортие? Така ли се произнася? Всъщност не знам.
Майка ми живее в Южна Калифорния.
Случайно срещнала съседка,
която й споменала за Лас Вегас.
Станало дума, че съм роден в болница там,
за която се носел слух, че лекарят използвал своята сперма.
Мама осъзнала, че по онова време е била негова пациентка.
После разбрах, че той и баща ми са били близки приятели.
Заедно са служили в гражданския отдел на ВВС,
татко много го харесвал и му се възхищавал.
Дори съм изроден от д-р Фортие.
Пише го в акта ми за раждане.
Реших да си направя секвенция на ДНК.
При сестрите ми резултатът беше 99,5 процента еврейски гени,
а при мен - 51,2 процента.
Винаги съм се чудел за тези сини очи.
Боже, беше преди няколко години.
Исках да разбера от какво племе произлиза баба ми.
Мислех, че е от индианско племе.
Получих информацията, погледнах я...
И се запитах кои са тези хора с фамилия Фортие.
Мама още си спомня как сестрите й се ядосали и се чудели
как е могла да роди русо бебе със сини очи.
Може би лекарят е решил, че е избрала за съпруг...
... да кажем "несъвършен индивид" -
наполовина индианец с тъмни кожа и коса.
И е решил да й направи подарък. А този подарък съм бил аз.
Цвят на очите, кръвна група, цвят на кожата, растеж на костите
Смятам, че по природа човек се стреми да се възпроизвежда,
и то възможно най-разнообразно и плодовито.
Разбирам защо някой би имал естествен порив
да използва своята сперма
и детето му да бъде износено от привлекателна за него жена.
Обяснението е просто.
Повечето хора в цивилизованото общество знаят,
че не се постъпва така.
Но явно д-р Фортие е открил начин
да оправдае пред себе си постъпката си,
така че да не нарушава твърде много етичните си норми,
макар и да е бил на ръба.
Аз съм резултатът от това му решение
и все още ми е трудно. Не знам какво ще стане с мен.
Лас Вегас, Невада
Ръст - 178 см,
тегло - около 75 кг. Сини очи.
"Лекарят и съпругата му имат още пет деца,
преди да се разведат през 60-те години.
По-късно той осиновява още две дъщери.
По думите му той е смесвал своята сперма с тази на съпрузите,
за да помогне на "плувците".
Казва, че го е правил и преди."
"Никога не бих се съгласила.
Не искам да родя от 65-годишен мъж. Та аз съм на 20 г."
Дело по осеменяване в Сиатъл решено извън съда
Оплождал е жени и като е бил над 70-годишен.
Лекар: "Запазвам разрешителното си".
Така и не му отнемат разрешителното.
Умира като лекар.
Някак успява да се измъкне невредим,
като подкупва доста хора,
които вече нямат право да коментират случая.
Мисля, че е имало основателно съмнение
и са му позволили да продължи да практикува.
Знам, че гените му в кръвта ми са оказали влияние върху мен.
Само искам да знам по какъв начин.
Не мога да реша дали според мен той е добър, или лош човек.
Ако кажете, че баща ви е бил чудовище,
какво би говорило това за вас самите?
Роден съм в Обърн, Масачузетс,
на 16 септември 1912 г.
Преместихме се там точно преди Първата световна война.
Мислех, че войната се води отвъд езерото.
Чувахме шума от нощните влакове
и си мислехме, че чуваме как врагът настъпва
от другата страна на езерото.
Имахме три крави. Казваха се Фейт, Хоуп и Чарити.
Фейт забременя веднъж, а след това не можеше да зачене.
Тогава се зароди интересът ми към безплодието.
Д-р Куинси Фортие е легенда в медицинските среди в Лас Вегас.
Основава частна практика през 1945 г.
Фортие продължава да практикува в малък кабинет
зад дома си дори след 90-тия си рожден ден.
През 1991 г. е обявен за лекар на годината в Невада,
но добрият лекар крие мрачни тайни.
Мери Крадик отчаяно иска да има бебе.
Със съпруга си правят доста опити.
Но с помощта на специалист по репродуктивни проблеми
Мери най-после получава това, което иска. Или поне така си мисли.
ДНК анализ показва, че бащата всъщност е лекарят.
Мери Крадик завежда иск за 14 млн. долара.
Фортие, който вече е на 93 г.,
най-после спира да практикува,
поставя имуществото си за милиони долара в тръст
и разчита на адвокатите си да прекратят делото.
Има споразумение за поверителност, валидно и за двете страни.
Както и за адвокатите им.
Адвокатите на Фортие твърдят, че в Невада няма закон,
забраняващ подобна постъпка на лекарите.
Адвокатите на лекаря се борят за извънсъдебно споразумение,
а причината за това е очевидна -
не е ясно още колко подобни случаи може да изскочат.
Той беше старец, посветил целия си живот на това
да помага на хората, защото ги обичаше.
Негова пациентка се опита да го изкара злодей пред обществото
и това го нарани дълбоко.
В онези времена договорките
между пациента и лекаря често са били само устни.
Стискате си ръцете, и готово.
В онзи момент възприятието ми за пресата се промени
и нагласата ми към журналистите вече е различна.
Затова в момента ми е трудно,
но когато обичаш някого, трябва да го защитиш.
Това е най-малкото, което мога да сторя за татко.
Какъв беше той като баща?
Казваше, че сме били неговото спасение.
По онова време е бил в процес на развод
и е имало опасност да загуби другите си шест деца.
Ние сме били бебета. Той ни е изродил,
прибрал ни е в дома си от болницата, а останалото го знаете.
На каква възраст ви е осиновил?
Мисля, че е бил на 55 г.
Често пъти ни питаха дали това е дядо ни.
"Не, това е баща ни."
Тази ми е любима.
Ето една хубава. Тук завършвам гимназия.
Искаш ли да видиш?
Виж - Американски институт по хипноза.
Той се хипнотизираше сам, за да не си слага упойка.
Не обичаше болкоуспокояващите, замъгляваха съзнанието му.
Сам се беше обрязал.
Познавате ли много мъже, които са способни на това?
Даряваше много пари на различни организации
и те веднага го правеха свой почетен член.
Приемаше пациенти през уикенда.
Понякога дори в 5-6 ч. сутринта.
Премести кабинета си у дома,
което се струваше странно на мнозина,
но домът на всяко семейство е различен.
Татко обожаваше музиката и ни записа на уроци по пиано.
Понякога се прибирахме от училище,
а в хола имаше чакащи пациенти
и трябваше да се упражняваме пред публика.
За някои хора може да е странно мъж гинеколог
да лекува собствените си дъщери,
Но аз му бях благодарна.
Не само защото беше страхотен лекар,
но и защото ме обичаше. Какво повече можех да искам?
Знаех, че хората се нуждаят от него.
Ако се налагаше спешна апендектомия,
той беше насреща. Вадене на зъб? Няма проблем.
Ако искаха бебе, идваха при него.
Вие знаехте ли, че е правел това?
Какво имате предвид? - Използвал е своята сперма.
Като се разчу, говорихме по въпроса.
Мисля, че за него използването на собствена сперма
не се различаваше от даряването на кръв.
Хората отчаяно искаха да имат бебе,
а за него това е бил единственият начин.
Щом има начин и желание, всичко е ясно.
Сигурна съм, че не го е правел със зла умисъл.
Смятал е, че задоволява биологична необходимост.
Но след това хората са били съвсем отделно семейство.
Имали са своето семейство, а той не е бил част от него.
Защо не е казвал на пациентите си, че използва своята сперма?
Не мисля, че тогава хората...
... са искали да знаят семейната си история, както е в наши дни.
Мисля, че им е стигало да знаят, че това е тяхното семейство.
Най-много ме ядосва това, че му се доверих.
Според вас какво е направил със спермата на съпруга ви?
Четох онлайн,
че бил казал, че смесвал своята сперма с тази на съпрузите.
Не знам.
Наистина не знам.
Спомням си, че като бях на преглед в кабинета му,
каквато и да беше процедурата,
той няколко пъти излизаше и влизаше в кабинета.
Зачудих се защо го прави.
Чувствам, че трябва да защитя майка си,
но не мога. Няма как. Не съм била родена, няма какво да направя.
От егоизъм не можах да я предпазя и от тази тайна,
защото трябваше да знам подробностите,
като научих за случилото се.
Съжалявате ли, че й казахте?
Чувствам се виновна, че й казах.
Може би щеше да е по-добре, ако не знаеше.
Помня, че тя се разплака по телефона
и каза: "Та той беше по-възрастен от баща ми".
Не спирах да мисля как младата ми майка е искала да има бебе,
била е щастлива и влюбена в съпруга си,
искала е само да има бебе, а този старец,
защото за жена на 23 г. 53-годишен мъж си е старец,
й е причинил такова нещо...
Татко почина
и се радвам, че така и не разбра.
Това щеше да го съсипе.
Да, ето. Вижте - истинското ми родословно дърво.
Явно повечето хора с дърво онлайн имат две дървета -
това, което очакваме,
и друго, което е истинското. Обикновено то е скрито.
"Уиндоус 10" казва, че сме един и същи човек.
Нямам против да го оповестя, но чак след като кажа на майка си.
Това е единственото ми условие.
Майка ми много се боеше,
че ще стана като първия й съпруг.
Него смятах за свой баща.
Той беше доста агресивен.
Изоставил я е, като съм бил още малък.
Знаех, че си е тръгнал и няма да се върне.
Но представата ми за самия мен беше обременена от факта,
че тя е смятала него за мой баща.
Отначало мислех да не й казвам. Бях решил да не го правя.
Но после осъзнах,
че нямам право да не й го казвам.
С кого още да споделя такова нещо?
Кой е най-голяма част от живота ми? Майка ми.
Обикновено съм дистанцирана и мълчалива.
Обичам да бъда сама.
Склонността ми да запазвам самообладание, ми беше от полза
по отношение на професията ми.
Но се боя, че съм наследила това хладнокръвие от него,
защото той е част от мен. Половината от същността ми...
Вярвам, че има добро у хората, които вършат лоши неща.
Убедена съм в това.
В началото на кариерата си е основал тази клиника.
Бил е селски доктор в района, където е имало нужда от лекари.
Пиош, Невада
Изоставили са всичко това.
Не е за вярване.
Има картички за новородени.
Болница "Д-р К. Фортие", Пиош, Невада.
Колко ли такива картички е попълнил за собствените си деца?
Аз бях единственият лекар в Пиош.
Основах болницата, която и сега е там.
Лекувах какво ли не.
От менингит до враснали нокти на краката.
Само аз се занимавах с репродуктивни проблеми.
В онези времена основните донори бяха самите лекари,
вземахме свои проби и сами извършвахме осеменяването.
Имахме ужасно много бебета.
Роден съм в Пиош.
Бях малко странно дете.
За пръв път се заех с шиене на 3-годишна възраст.
Разших една плюшена играчка, защото спря да работи,
а после я заших отново с иглата и конеца от шивашкия комплект.
В четвърти клас бях обявен пред целия клас за копеле.
Това значи, че нямам баща.
И не мога да стана свещеник.
Много исках да имам баща. Всички си имаха татковци.
Като станах на 18 г., го издирих.
А той беше потънал в бездната на алкохолизма.
Почуках на вратата му. Попита ме кой съм.
Отвърнах, че съм негов син, и протегнах ръка.
Така се запознахме.
Поговорихме малко и той ми поиска 20 долара назаем.
Помислих си, че това са най-скъпите 20 долара в живота му.
Смятам, че поне половината от чертите на някого,
поведението и склонностите му се определят от ДНК.
Баща ми беше много контактен.
Чувстваше се добре сред хора,
беше изключителен екстроверт.
Аз не бях такъв.
Още от дете
се интересувам от химия, физика и математика.
Никога не съм бил особено общителен.
Бях доста затворен и мълчалив.
Винаги съм смятал, че нещо не ми е наред.
Хората, които нямат обща ДНК с родителите си
и не го знаят,
може не само да се чувстват различни, но и някак не на място.
Вярвам в биологичната и психологична прояви на гените.
Искам да проуча характерите на полубратята и полусестрите си,
да обсъдим жизнения им път
и да видим приликите и разликите и причините за тях.
Конкорд, Калифорния
Притеснявам се.
Прехвърлям този момент в ума си от почти цяла година.
Майка ми е на 93 г. и още не съм измислил
как точно ще повдигна темата.
Снощи не можах да спя.
Играх на скрабъл в 3 ч. сутринта,
защото не можех да осмисля цялата тази информация.
Още щом се събудих днес,
започнах да мисля за разни неща, какво можеше да стане...
Първо искам да знаеш, че не съм правила секс с него.
Историята с Куинси е най-важното нещо в живота ми, мамо.
Много исках да я споделя с теб.
Сякаш съм имал съвсем различен живот,
а не можех да го споделя с теб, и това ме глождеше.
Не помня много неща в живота си,
но това преживяване остави ярък спомен.
Отидох при него, защото не се чувствах добре.
Мислех, че ще лекува някаква инфекция.
Каза ми да легна, за да ме прегледа.
После ми каза да стоя там и да не мърдам.
И аз го послушах.
Чудя се дали не ме е приспал и...
Не мисля, че е имал склонност към изнасилване.
Вършил е доста безскрупулни неща.
Да не би да е искал да провери колко деца може да има?
Не знам. Наистина не знам.
По онова време дори не се опитвах да зачена.
Не исках да имам бебе.
Животът ми можеше да бъде съвсем различен.
Щях да се върна в училище, вероятно щях да уча в колеж.
Бях млада. Омъжих се само на 20 г.
Имах много време пред себе си за втори опит.
Вече бях спестила пари за образование.
Исках само да се махна от Пиош, Невада.
В онези години лекарите бяха възприемани
почти като свещеници.
Каквото и да кажеха, ги смятахме за добри лекари,
които знаят за какво говорят.
Думата им беше закон.
Какво мислите за лекаря сега?
Мисля, че постъпката му е отвратителна.
Но иначе нямаше да родя Майк.
Животът отнема...
Бог решава какво ще стане с нас.
Гледам тази снимка.
Той изглежда точно като баща ми на тази възраст.
Олекна ми, защото не обичах да се замислям
за човека, когото смятах за негов баща.
Моят не-баща. - Да, твоят не-баща.
Имате едно съобщение.
Здравейте, обаждам се от съда в окръг Кларк.
Получихме документите, които поискахте.
Може да ги вземете в работни дни тази седмица. Приятен ден.
Нотариално заверена клетвена декларация от Кони Фортие.
Явно се отрича от показанията си. Доста подозрително.
Първоначалните й показания под клетва са следните:
"Татко почина около 1950 г.
Мама се омъжи за д-р Куинси Фортие.
Впоследствие д-р Фортие ме осинови.
Пастрокът ми ме тормозеше сексуално като дете,
от 4-5-годишна възраст докъм 13-годишна възраст.
Д-р Фортие ми оказваше сексуален тормоз
по време на прегледите ми при него като дете.
Преглеждаше вагината ми дори само да ме болеше стомах.
В семейството ми никога не сме обсъждали
сексуалния тормоз, налаган от пастрока ми над децата му.
Избягвах да говоря за тези сексуални посегателства.
Като тийнейджър осъзнах, че посегателствата са били нередни,
и изпитах още по-голяма вина. Боях се да споделя с някого,
защото мислех, че няма да ми повярват.
Попитах го защо ме е подлагал на сексуален тормоз,
а той отвърна: "Не съм те изнасилвал и не е имало насилие.
Винаги съм бил внимателен, а ти беше отпусната и не те болеше".
Забременях на 17 г.
Бях шокирана, защото нямах сексуални контакти.
Пастрокът ми не позволи да направя аборт и ме изпрати в Минесота
в център за самотни майки.
Там уредих синът ми да бъде осиновен.
Не съм се опитвала да открия сина си,
защото се срамувах от тази нежелана и изненадваща бременност.
През 1992 г. с мен се свърза правителствена служба от Минесота,
за да уредят среща със сина ми, който тогава беше на 27 г."
Може би се казва Джон. Не се чете, размазано е.
Ехо?
Здрасти. - Здравей.
Здравей.
Аз съм Уенди. - Джонатан.
Приятно ми е. - И на мен.
Да влезем на топло.
Какво ли си правила по това време?
Мисля, че е от 1978 г. - Тъкмо съм почвала гимназия.
Трябва да си отдъхна за малко.
Винаги съм знаел, че съм осиновен.
Отговорът на въпроса винаги е един и същ.
"Знаеш ли кои са истинските ти родители?"
Да, те са истинските ми родители.
Като го повтаряш постоянно, се превръща в истина.
Но не е цялата истина.
На определена възраст започваш да усещаш,
че сякаш всичко това е лъжа.
Родителите ти знаеха ли подробности?
Знаеха, че майка ми е била доста млада,
но не знаеха кой е баща ми.
Майка ми предложи да се опитам да разбера.
Затова писах на социалните служби.
Исках да я намеря. После Кони ми изпрати писмо.
Какво пишеше в него? Разказа ли ти как те е заченала от него?
Пише само, че е била на преглед при Куинси...
И се е оказала бременна, макар да не е била сексуално активна.
Не е имала сексуални контакти. Нямала друго обяснение.
Вярваш ли, че наистина си бил заченат така?
Да.
Когато майката на Кони разбрала,
това довело до края на брака им.
След това са се развели.
Тоест баба ми се е развела с дядо ми,
който е и мой баща.
Срещал ли си се с Куинси? - Да.
При едно от пътуванията си дотам отидох в дома му.
Чух го да си подсвирква.
Заобиколих къщата, а той ме покани да вляза.
Изскочи иззад сушилнята.
Ремонтираше извода или нещо зад сушилнята.
Беше облечен в тъмнозелен найлонов...
... гащеризон.
Имаше същите ръце като мен. С огромни предмишници.
Имаше ръце като на Попай.
Свари ме неподготвен.
До някаква степен го харесвах.
Същевременно не исках да го допусна до себе си.
Но до някаква степен...
Гледах ръцете му, без да мисля какво е сторил с тях.
Те бяха като първична суровина. - За какво разговаряхте?
Куинси не говореше по съществени теми,
затова ми е трудно да си спомня. Помня усещането за лъжливост.
Все пак слушах човек, който дълбаеше в мозъка ми като червей.
Имаше пищящ глас, поне когато се обясняваше...
Казваше: "Ами Кони...
Тя дойде на преглед. Тъкмо бях взел проба от сперма
с един тампон и взех проба от вагината й".
Каза, че объркал тампоните.
Разигра ми театър.
Като си тръгнала след прегледа,
той осъзнал, че тампонът липсва,
тоест бил използвал погрешния тампон.
Сякаш се опитваше да убеди себе си
или да ми пробута версията, че е допуснал грешка,
че е било по случайност.
Че аз съм заченат случайно.
Имаше нахалството да намекне, че може да е непорочно зачатие.
Та той има научна степен.
Как се почувства тогава?
Не ми е приятно да питам, но какво ти мина през главата?
Смятам, че е проявил насилие.
Не чувствам, че съм носител на насилието,
но сякаш съм роден със съзнанието за причинено насилие.
Така и не попитах Куинси право в очите.
Мисля, че ти щеше да събереш кураж да го попиташ директно.
А и смятам, че е било редно Кони да постави въпроса ребром.
Аз съм само сперматозоидът, който го пита ребром.
Някак не се връзва. Не можах да го направя.
Някак липсваше мотивацията на персонажа.
Но изведнъж се замисляш: "Боже мой, кой си ти?!".
Писмо от Кони до сем. Фортие
Искам да споделя някои свои впечатления.
"Попитах го как може да отрича за сексуалния тормоз,
на който е подлагал децата си. Казах му, че е постъпил ужасно
и това е нанесло огромни травми до живот.
Попитах го как оправдава сексуалния тормоз над дъщерите си.
Отвърна, че имало проучвания от някаква клиника,
че сексуалната връзка между децата и бащата не вредяла.
По пътя към дома разсъждавах над разговора ни
и смятам, че за пореден път се опитваше да ме манипулира,
за да не загази заради сексуалния тормоз, който ни налагаше,
когато бяхме деца.
Много съжалявам за него. Той е жалък човек.
С помощта на властта и парите си ни принуждаваше
да вършим неща, които не искахме.
Трябва да му се потърси сметка и на земята, и в отвъдното."
Баща ми беше побъркан.
И перверзник.
Когато майка ми разбра, веднага подаде молба за развод.
Но дълго време го бяха крили от нея.
Той тормозеше сестрите ми, мен и малкия ми брат,
както и всеки друг, който му попаднеше. Не го беше грижа.
Искаше само да се забавлява.
Зарадва ме най-много, като го видях да лежи в ковчега.
Тогава се почувствах в безопасност. Но чаках твърде дълго.
Соня, били ли сте подложени на тормоз?
Не е имало такова нещо.
Смяташ ли, че има нещо вярно в обвиненията?
Не знам.
Питала ли си братята и сестрите си за това?
Не. - А баща си?
Не.
Защо? - Не искам да знам.
Има ли частица от теб, която се бои, че може да е истина?
Искам да си оперирам носа.
Не ми харесва, а вече знам откъде съм го наследила.
И това ме кара още по-силно да искам да не изглежда така.
Цял живот се опитвам да закрилям деца.
Често пъти е било за сметка на семейството ми.
Смятах, че действам в името на справедливостта.
Толкова години вършех това,
а един мъж, който е тормозел децата си,
се оказва мой биологичен баща. Това е...
Боря се да възпирам такива чудовища,
а се оказва, че в самата мен живее точно такова чудовище.
Не разбирам какво ти е дало право да постъпиш по този начин.
Наистина не разбирам.
Сигурно е смятал, че върши нещо добро.
Но не може да се правиш на чудотворец,
без да казваш на хората какво точно става.
Целта и средствата...
Целта не оправдава средствата. Не може да постъпваш зле.
Дарявали сте сперма като студент. Какво ще стане,
ако се появи ваше дете от тогава?
Няма как да се случи. Не бива да се случва.
Има ДНК анализи.
Да, но не бива да се случва.
Ще е трудно да се установи. Да, с ДНК анализ е възможно.
Ами ако ви издирят?
Ще се радвам. Какво лошо има?
Още едно мое копие. Как да не се зарадва човек?
Един ден ми се обади синът ми и ми каза, че имам дъщеря.
Попитах го какво има предвид. "Направихме генетичен ДНК тест
и ти си неин баща."
Две седмици по-късно ми се обади отново.
Каза, че са открили още една.
А след около месец ми се обади отново
и каза, че имам още една дъщеря.
Вече знам за 13 деца.
Като се замислите колко пъти сте били донор като студент,
колко ли деца имате? - Не знам.
Какво да ви кажа? Не знам.
Не мога да дам точна цифра.
Да го кажем така.
С теб имаме много общи неща.
Беше ми приятно да чуя историята ти
и че обичаш да се трудиш с ръцете си и да майсториш разни неща.
И на мен. - Много ми напомня на мен самия.
Но ти си учил за разлика от мен.
Кой пръст ти е по-дълъг? Показалецът или безименният?
Безименният ми пръст е по-дълъг.
Това разкритие промени ли проучването и нагласата ти?
Сякаш всеки от нас има парченце от един и същи пъзел.
Разбрах преди година и половина.
Нашите ми казаха: "Трябва да знаеш нещо".
Седнахме и татко каза: "Аз не съм ти баща. Стерилен съм.
Използвахме донор, не знаем кой е".
Когато разбереш нещо такова в зряла възраст,
първоначално сякаш не знаеш кой си.
Всичко, което знам, е лъжа.
Буквално бях като болен около месец и половина.
Заради това ли? - Да. Бях много отчаян.
Дали съм син на ужасен човек?
Или съм син на човек, помагал на съпрузите?
Дали е разсъждавал така? Не знам...
Мечтаех, че в килера има врата,
през която ще премина,
а зад нея ще открия прекрасна зала като от "Красавицата и Звяра".
Исках да открия нещо там, където нямаше нищо.
Исках да открия нещо коренно различно.
Когато разбрах истината за баща си,
сякаш открих това различно нещо.
Според мен е грешка да смятаме, че щом знаем фактите,
знаем и истината.
Това не е цялата истина.
Мисля, че е изпитвал удоволствие от факта, че е успял да го направи.
Казал си е: "Ето.
Тези забранени плодове не би трябвало да съществуват".
Но той е причината ние да съществуваме.
Той е успял да постигне вечно размножаване
чрез мен и семейството ми.
Това е верижна реакция, която не мога да прекъсна.
Да не мислеше, че можеш да решаваш вместо родителите ми?
Защо си решил, че си струва да ги измамиш, за да имат дете?
Да не си се смятал за по-добър от тях? Защо?
Едва ли някога ще разбера отговора на този въпрос.
До завършването на този филм над 25-има лекари в САЩ
са обвинени в тайна инсеминация на свои пациенти
със собствена сперма.
Д-р Куинси Фортие е лекувал хиляди пациенти с репродуктивни проблеми.
Продължават да се появяват негови биологични деца.
Превод МАРИЯ ПЕТРОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО
За мама.