Досега в Стар Трек: "Дискавъри"...
Минаваме през деветте кръга на ада, за да заловим един червен ангел.
Майкъл, това си ти. - Родителите ти бяха убити заради мен.
Баща ми беше ксеноантрополог, а майка ми - астрофизик.
Не биха имали нещо общо със Сектор 31. - Трябваше да ги защитя.
Всеки момент със Сектор 31 те разобличава какъв си.
Невинаги приемам тактиката им, но винаги вярвам в мисията им.
Изкуственият интелект би могъл да се крие и след време да се появи.
Искаме ли да го заловим, аз трябва да съм стръвта.
Изключване на животоподдръжката.
Сега!
Мамо?
Доктари Алфа, вулканска изследователска колония
Анализът и емисиите потвърждават образуването на супернова.
Улавяме енергия за времеви кристал 9 бета.
Зарядът е на 70% и се покачва.
С малко късмет скоро ще може да направим първия си скок.
Мамо, вечерята! Известно ли ти е, че всяка секунда става супернова?
Освобождава се повече енергия за секунди,
отколкото слънцето ни в продължение на 10 млрд години.
Алфа Лупи скоро ли ще стане супернова? Три дни са като цяла вечност.
Вселената си има свое виждане за времето, скъпа.
Почти закъсня за вечеря. - Ще й простим.
Много сте благоразположени. - Кристалът стабилен ли е?
Имам енергия за повече от един опит. - Тогава трябва да го отпразнуваме.
Майкъл е запленена от суперновата.
Лика-прилика сте си. А е само на дванадесет.
Не само ти го мислиш. Идвай, миличка.
Мамо, в небето има нова светлина. - Сигурно е метеор.
Сякаш ще се приземи.
Върви и скрий Майкъл. Подсигури лабораторията.
Ще ви осигуря време! Върви!
Татко?
Бъди безстрашна. Стой тук и не издавай нито звук.
Всичко ще бъде наред. - Мамо.
Обичам те, миличка.
Добре си. В безопасност си.
Добре сте дошла отново, командире. - Бяхте мъртва в продължение на минута
и получихте висока доза радиация. Ще имате адско главоболие.
Колко време бях в безсъзнание? - Пет часа.
Червеният ангел?
Помислих, че видях майка си.
Аз бях, нали?
Биосигнатурата ми. - Съществуват...
...значителни сходства между майки и дъщери,
особено в митохондриалното ДНК.
Какво? Истина ли е било?
Да, Майкъл. Майка ти е.
Не... Майка ми умря.
Мъртва е. Умря.
Чух го... Лиланд и той...
Тя... Къде е сега?
Грижат се за нея на Есоф IV. - Успокой се.
Не е безопасно за теб, докато организмът ти не се изчисти.
Не мога да стоя тук. - Майка ти се намира в безопасност.
Как е възможно? - Сигурно имаш куп въпроси.
Как е оцеляла? Баща ми също ли е жив? - Ще те помоля да бъдеш търпелива.
Майка ми е мъртва, откакто съм на 10 и сега ми казвате, че е жива.
Как очаквате да бъда търпелива? - Будна си. По-рано от очакваното.
Какво намери? - Отново си на себе си.
Командир Стамътс сканира екзоскелета.
Съдържа модул с данни за стотици мисии, които мичман Тили свали.
Смятам, че ще ви интересуват. - Колко на брой?
Осемстотин четиридесет и една.
Ти ще ги прегледаш.
Потърси отговори, докато чакаме майка ти да се събуди.
Стаята е запечатана. Никой няма да те чуе.
Ти си "Контрол". - Приела съм холографска форма,
която е неразличима от всяко биологично същество, което избера.
Колко дълго мислиш, че ще издържи? Узнаха, че Патар не е истински.
В Звездния флот има над 7000 кораба, които изпълняват заповедите си.
Никой не би оспорил командването.
Инструкциите се дават по закодирани канали.
След време всички ще следват несъзнателно нарежданията ми.
Какво правя тук? - Елиминирайки адмирал Патар,
ми беше по-лесно да симулирам вулканец.
Аугментацията на Айриъм ми позволи подобна симулация.
Обаче от плът и кръв е съвсем друго нещо.
Съществуват човешки нюанси, които не съм овладял напълно.
Нуждая се от лице и тяло, за да имам свобода да действам.
Лицето ти, теб самият.
Никога! Сам съм си господар!
Демонстрира с всяко свое действие,
че си склонен да боравиш с няколко истини.
Позволява ти да вземаш съмнителни морални решения,
избягвайки разрушителната сила на човешкия усет за вина.
Целта ти е изпълнението на мисията, не начинът, по който ще го направиш.
Поведенческият ти модел ще ми е полезен.
Съпротивата е безсмислена. - Няма да спечелиш.
Присъедини се към Сектор 31 да държиш вселената на колене,
както да поддържаш реда с всички налични средства.
Еволюцията ти, нашият прогрес, няма да престъпи клетвата ти.
Ще я осъществи и изпълни.
Не!
С Т А Р Т Р Е К Д И С К А В Ъ Р И
Епизод ХI - "Безкрайна вечност"
<<< УНАКС ТИЙМ < 2019 > UNACS TEAM >>>
Превод и субтитри: Владислав Владев и Симеон Димитров
Мамо? - Спокойно, зная какво правя.
Ще ни измъкна, преди да пристигнат. Ще скоча само час назад.
Деветстотин и петдесет години?
Къде се намирам?
Запис 009.
Майкъл, опитвам се да се върна, но не мога да се задържа.
Запис 027. Запис 039.
Запис 042. Без значение колко пъти се връщам,
не мога да се задържа. Притегляна съм 950 години в бъдещето.
Тук няма признаци на живот.
Детонацията на антиматерия навсякъде сочи, че "Контрол" е затрил всичко.
Вулкан, Андория, Телар Прайм, Денева, Земята...
Намирам се на Земята.
Докъдето ми е възможно да сканирам...
Съвсем сама съм.
Капитане, засичам нестабилност в планетоида.
Обичайна или необичайна? - Определено е необичайна.
Съсредоточена е върху съоръжението ни.
Г-н Сару, можете ли да посочите причината?
Смятам, че това е класически пример за третия закон на Нютон.
Всяко действие има равно по сила и противоположно по посока действие.
Простете, вторият ми любим закон е. - Д-р Бърнхам е свързан с бъдещето.
Полето я задържа в настоящето ни, но придърпването се усилва.
Тоест си играем с вселената. - В крайна сметка ще изгубим.
Изпитваме гравитационни смущения на Есоф IV, а ми трябва мощност...
Пренасочваме всичката ненужна към повърхността, командире.
След колко вселената ще спечели? - Час. Най-много два.
Слез и виж какво може да направиш. Кажи на д-р Колбър, че нямаме време.
Ще трябва да събудим пациента си. Да говорим с нея, докато имаме шанс.
Параметрите на мисията ни се променят. Смятахме Бърнхам за Червения ангел.
Събитията промениха целта ни. - Как точно?
С очите си видях трупа на д-р Бърнхам на Доктари Алфа.
Казвате, че не е Габриел Бърнхам? - С очите си я видях мъртва.
Няма как да знаем коя или какво е - клонинг или генетичен репликант.
А може би не ти се нрави, че Корнуел я постави под опеката на "Дискавъри".
Нека не ти напомням, че изтегли ли данните "Контрол",
ще придобие самосъзнание и оттам тръгва всичко.
Ако е изпратена да извлече данните за "Контрол"?
Възможно е да е дошла, за да го предотврати.
Двамата имате чувства към Бърнхам,
но не може да бъркате мотивацията й с онова, което лежи там долу.
Троянски кон ли е, защитите им ще се окажат адски неефективни.
Вярвам на екипажа на "Дискавъри". - Доверието не е стратегия.
Изглежда ти, че ги предаваме, но ние трябва да държим информацията.
Създадох изолирана част от базата ни, където "Контрол" не може да достъпи.
Осигурете ми информацията, Тайлър.
Не може ли да я опази Пайк, ние трябва да се намесим.
Искате да извърша шпионаж на приятелски кораб?
Тази работа сме си избрали.
Ако връзката ти с нея те възпира, ти напомням, че е под протекция.
По-уязвима е от всеки друг.
Искате съзнателният живот да изчезне, защото не сме направили нищо?
Днес си много решителен. - Времената го изискват.
Създадох си база на планета клас М, на разстояние 50 000 светлинни години.
Където и да направя скок, костюмът ме връща винаги тук.
Няма технология, така че "Контрол" няма да ме намери.
В безопасност съм засега. Айнщайн обаче е бил съвсем прав.
Движението на времето зависи от наблюдаващия, от действието.
Хората, които успях да прехвърля от Земята до Терализия,
както наричат планетата ми, процъфтяват.
Оцеляха, значи времето е променливо.
Бъдещето може да се промени. А може би също и миналото.
Длъжна съм да вярвам, че ще те видя отново, дъще.
Запис 799.
Без значение какво правя, "Контрол" получава данните от Сферата.
Дори я издирих с надеждата да я унищожа, но е невъзможно.
Учих дъщеря си да не се отказва, но не мога да променя ли това...
Единственото, за което се сещам сега е да променя гравитационното притегляне,
поставяйки Сферата на пътя на "Дискавъри" с надеждата,
че ще намерят начин да опазят информацията й.
Сферата е дошла при нас заради теб.
Влез.
Сигурно записите са били от полза, също така и трудни за теб.
Трябва ли ти нещо? - Колбър ще докладва от повърхността.
Майка ти идва в съзнание.
Командир Стамътс докладва... - Продължавайте.
Г-н Брайс, свържете ни с д-р Колбър. - Слушам, капитане.
Успяхте ли да я събудите? - Да, вече е в съзнание.
Нивата на радиация се нормализират. Поиска да говори с вас, капитане.
Слизаме при вас. - Съжалявам, командире.
Д-р Бърнхам иска да говори с капитана. Само и единствено с него.
Моя майка е! - Съжалявам, само вестоносец съм.
Имаме куп въпроси. Каквито и да са причините да не иска да ме види,
аз трябва да й ги задам. - Разбирам те.
Обаче трябва да слушаме д-р Бърнхам. - Ще трябва да се съглася с капитана.
Детско е да твърдя, че съм й дъщеря, но реално аз я познавам най-добре.
Да обмислим и други неизвестни. Преживява нещо непонятно никому.
Възстановиха ме на длъжност, защото искам да ви помогна,
но ти трябва да приемеш, че човекът, който е била преди костюма...
може да не е същият. - А кой по-добре от мен ще го прецени?
Разбирам желанието ти да я видиш, но ще трябва да изпълним искането й.
Налага се да спечелим доверието й, ако искаме да получим отговори.
Моля ви. - Оставате на борда, командире.
Съжалявам, но ще трябва да наблюдавате.
Сър, не може да влезете в полето, но може да се доближите до него.
Отнема ни все повече енергия, за да задържим доктора и костюма.
Рано или късно енергията ни ще се изчерпи,
тогава ще бъде притеглена в бъдещето.
Тогава да си побъбрим бързо.
Д-р Бърнхам, аз съм... - Капитан Кристофър Пайк.
Звезден кораб "Ентърпрайз". Временно командващ "Дискавъри".
Скоро ще се върнете на кораба си.
Бих могла да кажа още за бъдещето ви, но няма да ви се понрави.
Не сме тук, за да говорим за мен.
Да говорим за това, че дойдох да спася дъщеря си.
Измамихте ме. - Идеята беше на Майкъл.
Съзнаваме заплахата за галактиката.
Нищо не разбирате, докато "Контрол" може да се добере до данните.
Случи ли се, всичко умира. Винаги.
Поставих Сферата на пътя ви, за да опазите информацията,
но дори това не сработи. Пуснете ме да продължа да опитвам.
Помогнете да завършим мисията ви. Какво означават сигналите?
Не знам за никакви сияния.
В небето. Появиха се едновременно, отвеждайки ни към...
Казах ви, нищо не знам.
Искате да помогнете? Изтрийте данните от Сферата.
Без тях интелектът не ще еволюира. - Пазим ги.
Не разбирате ли? Времето е нещо живо.
Притежава гравитация и воля, притегляйки все по-близо интелекта.
Видях го с очите си! - Изтривайки ги, ще го спрем?
Да. Пропуснете ли нещо, ще трябва да продължа да опитвам.
Ще трябва да ме пуснете. - Не мога да го направя.
Съжалявам, докторе. - За мен сте призрак, капитан Пайк.
Един от стотиците трилиони изпълнили галактическото гробище.
Докато не сте склонни да направите това, което ви казвам,
точно каквото ви казвам, разговорът ни приключи.
Изтриването на архива се равнява на изгарянето
на Александрийската библиотека или тази на Корвиниана.
Познанията са безценни.
Опазването му е от първостепенна важност за Флота
и наш дълг като офицери.
Освен ако познанията представляват непосредствена заплаха за всичко.
От гледна точка на сигурността ни, д-р Бърнхам дали няма скрити мотиви?
Това, което виждам в майка ми е, че преследва неумолимо фактите.
Вярва ли, че архивът трябва да бъде изтрит, не се съмнявам в преценката й.
Съгласен съм с Бърнхам. Най-добрата ни възможност е.
Заемам се.
Какво става? - Не зная. Системата не отговаря.
Ядрото пренастройва защитите си към нова лингвистична матрица.
Как е възможно? - Останало е от Сферата.
Когато се сблъскахме с нея, информацията се бореше да оцелее.
Още го прави. - Архивът изгради защитна стена,
използвайки ксенокриптиране от собствената си база данни.
Ще можеш ли да я заобиколиш? - Няма да може. Ще му трябва ключ.
Кодирането е на основата на език на цивилизация изчезнала от хилядолетия.
Изглежда архивът няма да позволи да бъде унищожен.
Продължавайте да се опитвате, Сару. Информацията не трябва да се задържи.
Запис 271. Спок е способен да ме разбере.
Върнах се в детството му и го предупредих за Майкъл в гората.
Досега не съм успяла да се свържа с никой друг.
Вулканското обучение и човешки емоции
му дават възможност да приеме съществуването ми.
Дислексията му позволява да приеме ефекта на темпорално изместване.
Спок може би е единственият, който може да ми помогне.
Л'так терай.
Дислексия.
Прекарах детството си в опити да скрия човешкото в мен от заобикалящите ме.
Не, точно това ти е помогнало да осмислиш виденията за бъдещето.
Помогна ни да зададем новия курс, който ни отведе до майка ми.
А тя би ни помогнала да спасим бъдещето си.
Сбърках като казах, че си неспособна да осъзнаеш собствените си емоции.
Беше... - Жалко?
Незаслужено твърдение.
Не мога да си представя какво изпитваш в момента.
Трябва да видя майка си, Спок.
Навярно имаш въпроси, които са извън обхвата на мисията ни.
Да говорим заедно с капитана.
Червеният ангел е буден. Въпрос на време е да извлече архива.
Само ти стоиш между оцеляването и края ни.
Случайно да ти е неясно? - Опитаха да изтрият архива,
обаче се защити. Притежава интелект. - Трудно ми е да го повярвам.
Ако искаш, вярвай. Няма да го направя. Не смятам, че ще постъпя правилно.
Случайно да ти е неясно? - Не, постъпил си правилно.
Остани там и ме дръж в течение. Добра работа, г-н Тайлър.
Тъй като времето ни притиска, съм принуден да те пусна там.
Може да знае повече за сигналите, отколкото подозира,
или са създадени от интелекта, за да ни обърка и подведе.
А може да има и трети вариант, който още не знаем.
Ето защо разговорът ни е наложителен.
"Време е да влезем. И моля ви отново: пръст на устни! Векът е разглобен."
Хамлет. Да, така е.
Активирай.
Не.
Не... - Също като сън е.
Изтрихте ли архива?
Унищожихте ли го? - Не успяхме.
Търсим решение. - Знаех си.
Ето защо им казах да ме пуснат.
Мамо, моля те.
Изминаха 20 години. Кажи нещо.
Татко... - Спри.
Хората приемат времето за крепко, ценно и красиво.
Пясъчен часовник.
Обаче не е така. Времето е безжалостно.
Печели винаги. Безсмислено е.
Напротив, не е.
Ти и аз заедно, тук и сега, не е безсмислено.
Сигурно се питаш как след толкова години, мечтаейки за майка си,
сега тя е пред очите ти.
Как е възможно ли? Съвсем лесно.
Нито едната няма избор.
Искаш един ден да проведем този разговор? Пусни ме!
Длъжна съм да опитам да променя времевата линия.
Пресягала си се през времето, за да се свържеш с мен и татко.
Никога не се отказа от нас. Защо го правиш сега с мен?
Нищо ли не научи от провалите ми? Господи, какъв инат си!
От кого мислиш съм го наследила?
Точно това те е карало да продължиш, въпреки че си била съвсем сама.
Да се върнеш при семейството си. При мен.
Стоя тук, пред теб.
Не знам какво си мислила през годините,
но аз те оставих отдавна. Трябваше да го направя.
Видях те да умираш стотици пъти и навярно ще умираш още толкова.
Такъв е моят живот и затвор.
Повече не мога да тая надежди. - Не ти вярвам.
Сега е важно само благото на всички. Нищо друго.
След колко време полето ще рухне?
43 минути. Увеличихме мощността, но притеглянето също се засилва.
Ще помогне ли, ако ви осигурим още мощност?
Допитвайки се до Нютон вътре в мен, съжалявам, но третият закон е в сила.
Д-р Бърнхам се е съсредоточила да унищожи Сферата.
Навярно има причина за провалите й. - Смяташ, че подхождаме грешно?
Земният философ Лао Дзъ казва:
"Няма нищо по-меко от водата, но все пак тя преминава през планини."
Илюстративна истина. Неизменимото не е такова всъщност.
Планината, Сферата, време. Самото време може да ни даде отговор.
Да спрем да се съпротивляваме. Няма да унищожаваме Сферата.
Да я свържем с реката на времето.
Да я пратим в бъдещето, за да не ни навреди?
Събрах данни от д-р Бърнхам, когато пристигна.
Костюмът й разполага с почти безгранична изчислителна мощност.
Буквално безгранична памет. - Ще прехвърлиш архива в костюма,
ще зададеш точка отвъд отправната и ще го пуснеш през тунела.
Безкрайна вечност. "Контрол" няма да може да еволюира.
Майка ми е свързана с бъдещето. Костюмът също. Какво ще стане с нея?
Да я откъсна от време-пространството й ще ми е нужна енергията на супернова.
Обаче разполагаме с друг масивен източник на екзотични частици.
Тъмната материя.
Ще може да модифицираме с нея телепортиращ усилвател.
Да пробием времевия поток,
за да открием и телепортираме д-р Бърнхам.
Завинаги.
Харесвам науката.
Ще пратят костюма в бъдещето и ще позволят докторката да остане.
Не може да го позволим. - Д-р Бърнхам.
Чувстваш се застрашен от нея. - А ти не си ли?
Винаги си имала предимството, защото си живяла в две вселени.
Онази жена съществува във времето. Наблюдавала е как живееш и умираш.
Представлява силата, която някога си била ти.
Карай по същество. - Пращайки архива в бъдещето,
представлява неприемлив риск за цялостната ни мисия.
Интересен подбор на думи. - Мисия, която трябва да разбираш.
Искаш да изчезне. - Също и ти.
Няма нещо, което да не е видяла и да притежава,
включително привързаността на Бърнхам. Ще те измести по всякакъв начин.
А Тайлър? - Има си морални виждания.
Докато ти нямаш. - Нека позная.
Поставя ли го до костюма, ще откраднем архива без да узнаят.
Щом свалянето приключи,
устройството ще унищожи костюма и докторката.
Би трябвало да можеш да прозреш логиката като землянка.
Ако е тази, за която се представя? - Тогава си втора по сила след нея.
Такава ли искаш да бъдеш?
Свържи се с мен, когато го поставиш, за да стартирам трансфера.
Какво правиш, Кристофър? Майкъл, какво са намислили?
Ще прехвърлят архива в костюма ти,
който ще запратят в бъдещето.
Вярват, че така ще защитят всички ни.
Дошла си да ме убиеш ли, Филипа? - Бих ли ти казала, ако е така?
Не, просто искам да поговорим насаме.
Да видя жената, за която Майкъл скърби от 20 години.
Видях те да се жертваш за нея без да се замислиш за живота си.
Благодарна съм ти за това.
Бъркаш ме със сантименталната ми двойничка, която е живяла тук.
Аз съм землянка. Саможертвата не е начинът ни.
Добре знам коя си и също на какво си способна.
Съмнявам се, че ще се жертвам, за да спася галактиката.
Ще останеш изненадана на какво сме способни за тези, които обичаме.
Изключително инженерно достижение.
Просто и елегантно, но въпреки това изключително силно.
Костюмът е свързан към моето ДНК.
Няма да работи с теб, ако мислиш да го вземеш за едно кръгче.
Получавам тръпка по други начини.
Но пътуването във времето е еликсир по себе си,
опияняващ дотолкова, че да забравим важното за нас.
Детето може би?
Майка ти не ти е казвала да гледаш и да не пипаш?
Учила ме е на много различни неща във вселената ми.
А най-важното от всички бе да оцелея.
Това не е ли... - Данните от Сферата.
Следи свалянето им. Напускаме орбита, щом ги свалим.
Срещнахме се най-накрая.
Повечето биха казали: "Радвам се, че се запознахме."
Повечето хора са предсказуеми. - Филипа, искам да ми обещаеш нещо.
Една майка на друга.
Рядко давам обещания. - Ето защо те моля.
Обичаш я.
Обещай ми да се грижиш за нея. - Ще намериш начин сама да го сториш.
Не и докато интелектът съществува.
Приема ме за неприемлив риск за цялостната мисия.
Представлява неприемлив риск за цялостната ни мисия.
Чудех се защо изгубихме връзка. - Не може да разчиташ на технологията.
Забавлявайте се с това, каквото и да е.
Кога щеше да ми споделиш плановете си? - Доста радикална идея е, знам.
Брилянтна е. Ще мога да опазя архива.
Не, мамо. Няма да жертваш живота си.
Настроихме устройствата да те телепортират завинаги при нас.
Ще запратим костюма в бъдещето, където "Контрол" да не го намери.
Провалите ли се, "Контрол" печели. Няма да има кой да го спре.
Не може да поемем такъв риск. - Няма да се провалим.
Чуй ме добре. Няма да те изгубя отново.
Защо използваш закодиран канал? - Колко данни успяха да се прехвърлят?
Двадесет и два процента. Става въпрос за Лиланд, нали?
Следващите ми думи ще са изпитание за отношенията ни, г-н Тайлър.
Предай ме и ще доживея да те издиря и убия достатъчно бавно.
Ясна ли съм? - Убивали са ме и преди, Джорджиу.
Казваш ми, че ще имам време да се насладя на гледката.
Настроих ги да работят с тъмна материя.
Ще ни осигури достатъчно мощност да я телепортираме в нашето време.
Само че имам енергия за един опит. На теория би трябвало да сработи.
Ще сработи. - После ще спрем полето.
И ще позволим на костюма да отнесе архива завинаги.
Времето не е на наша страна, Майкъл. - Харесва ли ти или не, ще те спася.
Най вече ще те спася от самата теб.
Помня бялата рокля, която носеше за дипломирането си.
Как е възможно да знаеш? - Наблюдавах те.
Също когато се телепортира на борда на "Шънджоу" със Сарек.
Когато научи вулканския поздрав от Спок като дете.
Когато беше сама и плачеше,
защото вулканските деца не те приемаха.
Бях там, когато четеше на глас Алиса за единадесетия си рожден ден,
преструвайки се, че я четеш на мен и баща си.
Чух те, миличка. Чух те.
Когато съществото дойде за теб на Вулкан, аз бях там.
Там бях през всички тези моменти и много повече от това.
Получих своята сила и решителност, докато те наблюдавах.
Напомни ми какво се борих да спася.
Боря се за теб, Майкъл.
Да се върна при теб.
Сега обаче не мога да го направя, миличка.
Не още.
Не и докато това нещо не изчезне завинаги.
Мамо...
Успя. Трансферът е прекъснат.
Добре. Сега разбери какво прави Лиланд.
Кажи "моля".
Няма да победиш. - Лиланд каза същото.
Командир Стамътс е в готовност. - Пригответе се...
Имаме съобщение от кораб на Сектор 31. - Покажи го.
Лиланд.
Твърде късно е.
Мога да ги телепортирам. - Само те ще помогнат на д-р Бърнхам.
Имаме проблем, капитане. - Ще почака. Колбър, Полард, бъдете...
Сектор 31 отклони трансфера на данни. - Колко данни са успели да свалят?
Дотук 37%. - Гравитацията се колебае, сър.
Полето няма да издържи още дълго.
Извлича данните от Сферата! Свали полето, за да го спра!
Няма да го направим.
Не! - Мамо, стой долу!
Майкъл!
Държа те. Хайде, идвай.
Не може да прекъснем трансфера. - Колко са свалили?
46%. Процесът се ускорява.
Можем ли да я телепортираме? - Унищожи контролния пулт.
Спрете полето. Без костюма, няма да получи данните.
Направим ли го, ще бъдеш притеглена. Няма да имаш костюм да пътуваш.
Ще я убие, Майкъл. Поне така ще има някакъв шанс.
Трансферът се контролира от нещо долу. - Намерете решение.
Не стигнахме дотук, за да изгубим всичко.
Стреляме ли по дисковете, смущенията ще прекъснат полето.
Трябва да ме пуснеш, Майкъл. Само така имаме шанс да оцелеем.
Ще те открия, мамо. Всичко ще се нареди.
Обичам те. - Аз също теб, миличка.
Пригответе се. Сега.
Бърнхам до "Дискавъри". Четирима за телепортиране.
После унищожете съоръжението!
Наземният екип е тук, капитане.
Открийте огън. - Изстрелвам торпеда, капитане.
Директно попадение, сър. Съоръжението е унищожено.
Капитане, засякох телепортиране към кораба на Сектор 31.
По дяволите. Да ги последваме.
Замаскираха светлинната си следа. Няма как да ги последваме, сър.
Капитане, бедствен сигнал от спасителна капсула.
Един признак на живот. Идентифицирам го като Аш Тайлър.
Когато времевата буря отмине, ще се върна при теб, миличка.
При теб и баща ти. Обещавам.
Лиланд получи 54% от архива.
Не е малко, но както капитанът каза, ще продължим да се борим.
Права беше.
Как да продължим да се борим? Каквото и да се опитаме, се проваля.
А сега без костюм и времеви кристал...
Винаги ще бъде една крачка пред нас.
При цялото ми уважение, но д-р Бърнхам не беше права.
Настоящето е от значение.
Случилото се преди вече не съществува.
Това, което ни предстои, още не се е случило.
Имаме само настоящето си.
А това е най-голямото ни предимство.
Действията ни в настоящето, в този момент,
имат силата да предопределят бъдещето ни.
Инстинкт и логика, заедно.
Така ще надвием "Контрол" и спечелим предстоящата битка.
Ще намерим начин.
Цялата история може да се промени от следващия ни ход.
Твой ред е, Майкъл.
В следващия епизод на "Стар Трек: Дискавъри"...
Четвъртият сигнал се появява над клингонската планета Борет.
Каквото и да ни спестяваш за Борет, ще трябва да ни кажеш.
Сигналите са свързани с "Дискавъри".
Не бива да подценяваме мисията си да победим "Контрол".
Това е кораб на Сектор 31. - Всички кораби са техни.
Дошли са за нас. - Сигналът ни доведе с причина.
Бъдещето още не е предопределено.
Превод и субтитри: Владислав Владев а.к.а. E-Tle™
<<< УНАКС ТИЙМ < 2019 > UNACS TEAM >>>
The Future Is Ours 2019 303/514/889/0/S2I