Досега в "Стар Трек: Дискавъри"...
Вчера се хранихме от вътрешностите на негов брат,
а днес търсиш благоволението му?
Телепортирайте госта ни на палуба три и нека бъде задържана там.
Жива ли е? - Експерт Бърнхам се върна на борда.
Съсредоточи се върху възстановяването си.
Когато те погледна, виждам в очите ти Вок.
Него виждам. - Иронията също е на лице.
Човекът, когото обичаш, е клингон. Не съжалявай, че си обичала, Майкъл.
Кажи ми как победи клингонската империя?
Клингоните са като ракови клетки.
За да ги изкорениш, трябва да унищожиш тумора.
Ще ни атакуват. Събират силите си, за да нападнат цялата система.
Да пренесем битката на Кронос.
Точно в 2100 часа "Дискавъри" ще направи скок до Кронос.
Позволете ми да ви представя човека, който ще начертае курса ви дотам.
Капитан Филипа Джорджиу.
Прихванахме целта.
В навечерието на битката, в студена и спокойна нощ,
стар генерал се обърнал към млад войник.
"Утре ще опознаеш страха", казал командващият.
Младият войник, който още не бил изпитвал агонията на войната,
погледнал озадачено генерала си. "Но как като не знам как изглежда?"
Генералът отвърнал: "Ще го познаеш, защото говори бързо и силно."
Състоянието ни? - Координати 94 на 21.
На 12 светлинни години от планетата на клингоните...
Не показвай уважение към тази зелена точка.
Клингоните са животни. Наречи го Кронос или вражески свят.
Щитовете са на 100%. Сканиранията... - Малко ме интересуват.
Въпросът е какво сканира нас. Комуникации?
Движим се в пълно радио мълчание. - Любимият ми начин на предвижване.
"Ако така действа страхът, лесно ще го разпознаеш."
Войникът приел съвета на генерала, задавайки му актуалния ни въпрос:
"Опозная ли страха, как ще го надвия?"
Експерт, ще ми е нужда помощта ви за проблема с оптичната мрежа.
Тя не приема идеалите ни, а ние трябва да следваме заповедите й?
Федерацията я постави на тази длъжност.
Бърнхам, не съм позволила да напускаш мястото си.
Какво има? Уплашен ли си, Първи?
Там откъдето идвам имаме поговорка:
"Уплашеният келпиен става издръжлив келпиен."
Такъв ли стана след службата ни на "Шънджоу", г-н Сару?
Да, капитане. Изключително издръжлив.
Дотолкова, че мнозина ме намират за неприятен.
Не съм толкова сигурна. - Откъде сте, капитане?
Поговорката ви е толкова подходяща,
сякаш сте я изпитали от първо лице.
Чудя се откъде ли произлиза. - Не ставай глупава, Майкъл.
Отраснала съм в Малайзия. - Но къде точно?
Отидох веднъж с теб там, но не си спомням името му.
Палао Лангкави. - Да.
Плажовете са прекрасни. - Да, така е.
Да се разходим.
Опитай се отново да ме разкриеш и ще те прибера в карцера.
Щом Флотът са избрали землянка да поведе мисията ни, са отчаяни.
Федерацията имат проблем и аз им предложих решение срещу свободата си.
А какво толкова лошо има в отчаянието?
Отчаяно ме молеше да ти разкрия как империята ми е победила.
Подбуждаш доблест, което е второто ми предположение.
Почетох за действията ти в навечерието на войната.
Знаеш ли какъв ти е проблемът? - Не свършваш нищо докрай.
Трябвало е да убиеш капитана си, да нападнеш клингоните и да си герой.
Очаквам да чуя истинския ти план.
Повече не го прави.
Федерацията ти губи. Армадата на клингоните пътува към Земята.
Познанията ми ви дават шанс да се борите с тях.
С мен ли си или си против мен?
С теб съм... Капитане.
С Т А Р Т Р Е К Д И С К А В Ъ Р И
Епизод ХV - "Приеми помощта ми"
<<< УНАКС ТИЙМ < 2018 > UNACS TEAM >>>
Превод и субтитри: Владислав Владев а.к.а. E-Tle™
Ти? Как?
Господарят ми те прониза в сърцето. Домът на Т'кувма пирува от плътта ти.
Хванали сте погрешната Джорджиу. Както и да е, нужни са ти подправки.
Домът ми. - Има седем кратера на Кронос,
които водят до спящите ви вулкани.
Кой е най-подходящият за наземен екип?
Нищо няма да кажа. Войната ще свърши, когато ви смажем.
Обединени от словата на Т' кувма. - Войната ще продължи, но вашата...
Великото ви единение... Свършено е с него.
Върви в ада, нищожно човече! - Двете говорите твърде много.
Не! - Компютър, пусни полето!
Поемам контрол над него.
Кажи ми къде да слезе наземният екип.
Казвай!
Изгубихте войната.
Достатъчно!
Съществува и друг начин.
Адмирал Корнуел ме запозна с този мелез.
От стратегическа гледна точка е ценно оръжие за нас.
Но като клингон е кастриран. Сега е добродушен.
Безполезен за клингоните, но и опетнен във Федерацията.
С какво ще е полезен, за когото и да е?
Притежава достъп до спомените на клингона.
Работата е там, че не знаеш кой дърпа конците му.
Морски възел е. Не се отвързва.
Първото нещо, което научих дете.
Свързвам ме с миналото ми. Със същността ми.
Животът на Вок и спомените му... Те също присъстват в съзнанието ми.
Винаги са с мен. Готов съм да споделя знанието му.
Не заради теб.
А заради Звездния флот.
Искаш ли помощта ми?
Какво знаеш за повърхността на Кронос?
Планът е да ползваме дрон, който да локализира военните цели,
за да подготвим мащабна наземна атака.
За жалост пещерата, в която ще бъдем, не е свързана с мрежата спящи вулкани.
За сработи планът с дрона, трябва да го доставим в една от тези.
Както си наясно, информацията ни за Кронос е оскъдна.
Разчитаме на проучвания на вулканците отпреди век.
Кратерите на залата на Съвета от Първия град. Изоставен е.
Сега е наводнен от реката Скрал. Ето тук е най-добрата ви възможност.
Най-безопасната точка за дрона ви. Преди век, когато Калдера бе активен,
тези отвори бяха светилища. Правеха се приношения на Молор.
Когато Ках'лес победи Молор, храмовете бяха изоставени.
Останалите здрави, бяха скрити, за да не биват открити със сензори.
Ще трябва да се телепортирате долу и да походите пеш.
Какво има сега там? - Земята бе дадена на Орион,
които са изградили аванпост върху руините.
В моя свят те са нарушители, пирати и търговци на роби.
Не е по-различно в нашия. - Чудесно.
Ще ни придружи и ще ни помогне с мисията.
Ще представлява ли проблем? - Не.
Не, капитане.
Прегледах списъка с екипажа. Има и друг, когото искам с нас.
Влез.
Радвам се да те видя, Тили. - Чувала... чела съм за вас.
Майкъл може да потвърди, че винаги съм я питала за вас.
Виждайки те лице в лице, си спомням за хубавите ни моменти.
Покорихме Бетазоид. Заличихме Минтака III.
Не, тя не е... - Не.
Вие сте императора от другия свят. - Не прави така.
Ужасно приличаш на нея. По-млада си може би.
Убийствата все пак състаряват човек. Прическата ти е отвратителна.
Да, знам. Какво става? - Поиска те в наземния екип.
Да си изясним, че не съм същият човек от твоята вселена.
Не бъди толкова сигурна, Кили. Ще имаш честта да носиш дрона.
Отиди в каютата си и облечи нещо долнопробно.
Необходими са ни някои неща и трябва да изглеждаме достоверно.
Гейбриел е открил нещо интересно, докато се е подвизавал тук.
Ще се справиш ли? - Няма защо да се притесняваш за мен.
Готов ли сте, л-т Стамътс? - Първо алтернативна вселена,
а сега клингонска пещера според стогодишна карта.
Готов, доколкото бих могъл, Сару. - Черна тревога.
Към Кронос. - Да, капитане.
Черна тревога.
Щитовете държат.
Стабилизаторите компенсират гравитационното притегляне.
Не съм ли добър? - Пристигнахме.
Готови сме за телепортация. - Активирай.
Наоколо няма много човеци. - Освен утайката на расата ни.
Точно. Орионците едва ли ще ни доверят някаква информация.
Движи се, землянке. Никой не те иска тук.
Тили. - Обиди я отново
и носът ти ще се окаже на тила. - Дошли сме да сключим сделка.
Покажете й стоката. Обяснете й какво гледа.
Носикански оръжия. Последна модификация.
Паралитиев лъч и пулсова стрелба.
Специални сплави, правещи всичко невидимо за скенерите.
2000 дарсека. - Да видим какво още имате.
Търговията на оръжия ми отвори апетита.
Някой друг да е гладен? Майкъл?
Две, моля. - Какво е?
Не зная. Не съм гладна, а исках да говоря с теб.
Имаш ли идея какво е намислила? - Не.
Може само да се уверим, че следва точно мисията ни.
Аз... Осъзнавам колко ти е трудно.
Пазя ти гърба. - Благодаря.
Какво е това? - Вкусотия.
Космически кит е. - Гормагандер?
Достатъчно сме се шляли. Не сме дошли да разпускаме.
Вън! Всички вън!
Като се замисля, ще посетим този цирк.
Какво би трябвало... - Тихо!
Знаех си, че няма как цялата ви вселена да е скучна.
Използвай това. Ще сме по-ефективни, добивайки информация, ако се разделим.
Каквото и да е, но да стигнем до светилището им.
Колко ще ми струваш за малко? - Ето там.
Доведи и приятелката си. - Не... Твърде щедра сте.
Смятам да си остана тук. - Тя не е за теб.
Пази дрона.
Тези може да ни отведат до светилището.
Стига да говорят с нас. - Играта се нарича Санг.
В превод "заличи ги". - Знаеш ли правилата й?
Да. Също мисля, че съм добър в нея.
Тоест Вок е бил добър в нея. Бил е приличен играч...
Предусещал е числата, които му идват,
сякаш вселената му се е реванширала за лошия късмет във всичко останало.
Като например? - Родил се е с рядка мутация,
която е направила кожата му прозрачно бяла.
Останалите са го приемали за изрод.
Какво правиш тук, човеко? Шпионираш за Федерацията ли?
Не, искам да отнема няколкостотин дарсека от нещастници като вас.
Да започнем с унижението ви. - Имаш ли пари, човече с голяма уста?
Дръпни ми се от пътя. - Поставете залозите си.
Червено! - Първи е новият играч.
Две! Победа! Унищожи го!
Две! Победа!
Ще се присъединиш ли? - Да, благодаря.
Пушиш ли? - Много мило, но не.
Имам доста тесен хранопровод.
Странно е, но е самата истина. Не, че искам да бъда груба...
Изведете я. - С удоволствие бих опитала.
Само малко. - Вдишай.
Мислиш ли... Смяташ ли, че имам...
Нищо не изкопчих. Никой не знае за древното светилище.
Лесно победи всички. - Впечатли ги, че говоря клингонски.
Също колкото и куче на водни ски.
Това да не е клингонска поговорка? - Не, просто си го съчиних.
Обичам водните ски. - Да, имаш лодка. Помня.
Бързо си излезе. Добре ли си?
Не съм ти разказвала за родителите си. Какво се е случило с тях.
Не.
Тоест чувал съм разни неща. Не съм искал обаче да те притискам.
Бяха пратени на аванпоста на хора и вулканци на Доктори Алфа.
Родителите ми бяха замислили ваканция на Марс, но...
Умолявах ги да останем още три дни,
за да наблюдавам как близката звезда се превръща в супернова.
Тогава клингоните нападнаха.
Баща ми опита да залости вратата на кухнята,
а майка ми ме скри в кабинета.
Не успях да видя нищо, но чух всичко.
Първо убиха баща ми. Стана бързо.
Дълго търсиха майка ми.
Когато всичко приключи, седнаха на масата ни.
Изядоха вечерята ни. Нашата вечеря.
Говореха и се смееха.
При целия този смях...
Как би могла да не ги намразиш?
Мен също заради това, в което съм се превърнал.
Щеше да бъде далеч по-просто, ако можех.
Оглеждам се наоколо и виждам хора, които живеят живота си.
Може за нас да не е нормално, но през техните очи да е.
Императорът сгреши. Това е дом.
Дадем ли на Федерацията цели, повече няма да бъде същият.
Буквално виждам и двете страни.
Избрал съм страната, на която си ти,
където е възможно да изпиташ съчувствие към врага си.
Гарантирам ти, че никой клингон не би изпитал същото към теб.
Ти го направи.
Виждаш ли? Наливат си още едно питие.
Запалват го. Нещо характерно за последователите на Молок.
Съществува шанс да знаят за светилището.
Забавлявате ли се? - А вие?
Научих много нови неща. Не бива да ви вземаме пари.
Все пак се налага да го направим.
Тогава и вие ме научете на нещо, за да бъде справедливо.
Къде е светилището на Молок?
Спри! Стоп! Засрами се.
Беше заспала. Аз съм от Орион.
Какво вдишахме? В устата си имам вкус на...
сяра и пепел.
Вулканични пари право от извора.
Но това не е така, нали? Всички вулкани са угаснали.
Напротив, спящи са.
Как тогава дронът ще се спусне долу? Топлината ще го унищожи.
Дай ми това.
По дяволите, това не е дрон. Тили до Бърнхам.
Слушам те, Тили. - Първо съм много напушена,
но трябва да ме изслушаш. Под нас има активен вулкан,
а дронът не е каквото си мислим. Нещо като хидро бомба е.
Държим такива на "Дискавъри"... - Какво каза? Хидро бомба?
Тили? Кадет, отговори.
Знам къде да открием светилището.
Какво не е наред? - Тили.
Какви щети ще нанесе една хидро бомба?
Детонирайки я в активна вулканична система - апокалиптични.
Неконтролируеми изригвания. Водата става пара и води до експлозии.
Повърхността отгоре ще бъде изпепелена.
Пепел ще покрие небето. Кронос ще бъде необитаем.
Това е бил планът през цялото време.
Бърнхам до "Дискавъри". - Слушаме те.
Джорджиу ще предизвика катастрофално природно бедствие на Кронос.
Може вече да е в светилището. Ще я прихванете ли с телепорта?
Да, но няма как да я телепортираме.
Щитовете на светилището правят опасна за живота телепортацията й.
А бомбата? Можете ли да я вземете? - Твърде късно е.
Сигналът заглъхва. Ще се свържем със Звездния флот.
Смятам, че следва техни заповеди.
Трябва да говоря с адмирал Корнуел.
Така ли Флотът ще спечели войната?
Чрез геноцид? - Искате да го направят тук ли?
Зверствата ще бъдат приемливи.
Клингоните са на ръба да ни изтребят.
Да, но се запитайте...
Защо мисията е дадена на землянин и се пази в дълбока тайна?
Това е така, защото знаете, че ние не сме такива.
Не може да допуснем принципите ни... - Само това ни е останало!
Допреди година бях в същото положение.
Смятах, че оцеляването ни е по-важно от принципите ни.
Допуснах грешка.
Необходимо ли е да се разбунтуваме, за да докажем кои сме всъщност?
Ние сме Звездният флот.
Какво предлагате да направим?
Промяна в плана. - Така ли? Кой го казва?
Спри заряда, Филипа. Свободата ти е гарантирана, ето.
Успяла си да ги разубедиш, нали? - Да не извършат геноцид? Да.
Не драматизирай. Извършвайки го вкъщи, това не затри расата им.
Значителен брой ще успеят да се спасят.
Освен това имат предимство.
Няма кой да ги обстрелва, докато бягат.
Спри заряда. - Не ти ли хрумна, че го правя за теб?
Слагайки край на войната,
ще те освободя от вината и болката, които носиш в себе си.
Няма да ме излъжеш. - Струваше си да опитам.
Изобщо не приличаш на моята Филипа. - Не, и никога не съм искала.
Мъртва е, Майкъл. Няма втори шанс за подобно нещо.
Да, така предполагам. - Харесваш ми.
Защо не се присъединиш към мен? Зарядът е поставен. Ето и детонатора.
Флотът и клингоните ще бъдат в краката ни.
Същото си помислих и аз. Дай ми го.
Сграбчи свободата си в замяна на детонатора.
Опиташ ли да избягаш,
корабът ми и Федерацията ще те преследват до края на дните ти.
Смяташ ли, че Федерацията ме плаши? - Не конкретно тя.
Единственият начин да минеш през мен е като ме убиеш.
Ще трябва да гледаш как умирам отново.
А споменах ли, че ще те преследват цял живот?
Детонаторът е кодиран към ДНК-то ми. Искаш ли да ти го прехвърля?
Не на мен. Чисто е.
Какво е това? - Мястото, където ще ви смажем.
Поставихме бомба в сърцето на планетата ви.
Кронос ще бъде унищожен. - Доведохте ме да злорадствате?
Не, предлагаме ви алтернатива.
Клингоните отговарят на силата.
Използвай съдбата на Кронос, за да ги поставиш на колене.
Опази цивилизацията си и не я гледай как умира.
Аз съм никоя.
Веднъж каза на Вок, че не искаш да си предводител.
Аз съм носителят на искрата.
Този, който ще освети пътя за нашия предводител.
Вок винаги е вярвал в теб, Л'рел.
Време е да напуснеш сенките.
Ще ви оставям тогава. - Дръж се прилично, Филипа.
Или ще дойдеш за мен ли? - Гледай да не се налага.
Исик за мислите ти.
Винаги съм искала да узная какво е, но така и не успях.
Л'рел си осигури превоз до кораб на Мокай.
Ще останат изненадани. - Не е човешкият начин да бъдем чути,
а начинът на клингоните.
Отивам с нея.
Думите на императора са истина.
Не съм от полза за нито едната страна.
Но може би бих могъл да бъда от полза и за двете.
Никога не ме е бивало в сбогуванията. - Мен също.
Прекалено много такива съм имала.
Майкъл, въпреки всичко, което си преживяла,
способността ти да обичаш буквално спаси живота ми.
Ще ми липсва да те гледам.
Виждам те, Аш. В очите ти.
Само теб.
Благодаря ти.
Бърнхам до "Дискавъри". Един за телепортация.
Т'кувма знаеше, че най-силната империя е единната.
Двадесет и четири дома, които действат като едно цяло.
Вярваше, че ще ни обедини чрез война с Федерацията.
Само че във войната си ние изгубихме пътя си.
Необходим е нов водач, който да изпълни думите на Т'кувма.
Аз съм този предводител.
В ръката си държа съдбата на планетата ни.
Съдбата на империята ни.
Ние сме горди. Доблестна раса.
И ще бъдем едно цяло отново.
Ще захвърлите оръжията или ще понесете последствията.
Изборът е изцяло ваш.
Единението на расата ни започва днес.
Земята, Андор, Телар, Вулкан...
Всяка планета от Федерацията е изминала пътя от мрака към светлината.
Клингоните също ще го направят. Войната приключи.
Последваха тържества. Победа на духа.
Невиждана смелост.
Не допускайте грешка обаче. Това са сурови времена.
Времена, които не може да повторим и не бихме могли да забравим.
Исик за мислите ти. - Ще ми обясниш ли какво е?
Не знам. Нещо, което майка ми казваше.
Благодаря, че дойде. Радвам се да те видя.
Всичко наред ли е?
Когато растях, ми напомняше да не забравям човечността си.
Не знаех какво искаш да ми кажеш.
Не знаех как да го направя, нито защо дори бих го поискала.
Сега разбирам.
Благодаря ти, че не се отказа от мен.
Това правят майките.
Майкъл. - Татко.
Това, което Федерацията реши да направи, беше безпринципно,
като самият аз взех участие.
Клингоните бяха ясни, че ще ни изтребят.
Отчаяни сте били да ни спасите. Чувството ми е добре познато.
И все пак си успяла да откриеш друг начин.
Не само аз намирам действията ти за похвални в Звездния флот.
Помолиха ме да ти го дам.
Досието ти е изчистено. Помилвана си от президента на Федерацията.
Командир Бърнхам.
Федерацията ти е благодарна, както аз на своята дъщеря.
Майка ти ще остане в Париж още няколко дни.
Ще се върна на Вулкан с "Дискавъри". Сама ще избереш своя нов капитан.
Радвам се, че ще пътуваме заедно.
Не сме вече в навечерието на битка,
но дори да е така, ще си задам същия въпрос, който е задал младият войник.
"Как ще победя страха?" Генералът отговорил:
Единственият начин да победиш страха е като кажеш "не".
Няма да допуснем лесния начин да застане на пътя на праведността.
Няма да нарушим правилата, възпиращи първичните ни инстинкти.
Не ще допуснем отчаянието да руши морала ни.
Виновна съм във всичко изброено.
Някои биха казали, че животът не ни дава втори шанс.
Опитът обаче ми подсказва, че това е истина.
Само че може да гледаме единствено напред.
Нужно е да бъдем носители на искрата,
която да осветли пътя ни към траен мир.
Ще продължим да изследваме, на откриваме нови светове и раси.
Да, това е Обединената Федерация от планети.
Днес ви приемаме с чест, кадет Тили,
програмата за обучение на офицери на Звездния флот.
Да, това е Звездният флот.
Лейтенант Пол Стамътс.
Медицински офицер Хю Колбър.
Да, това сме ние.
Командир Сару. Първият келпиен, който ще получи медал за доблест.
Винаги ще бъдем такива.
Досега не съм била на Вулкан. - Има ли време, ще те разведа.
Странно е, че няма да скочим дотам.
Флотът ще търси неодушевен интерфейс, а дотогава...
ще се радвам да се придвижваме по старомодния начин.
Капитанът на мостика. - Действащ капитан.
Заемете местата си. По-късно ще се консултирате с офицер Бърнхам.
Благодаря ви, г-н Сару, че ще угодите на прищявката ми.
Не се уморявам да гледам дома си. - Разбира се.
Л-т Детмер, напуснахме ли системата? - Да, капитане.
Задай курс към Вулкан, максимална светлинна.
Да, сър.
Получаваме съобщение. - От кого?
Трудно ми е да определя.
Зов за помощ е. - Определи източника, моля.
Отчитам обозначение на Федерацията. Неясно е. Опитвам да го изчистя.
Забавете ни. - Излизаме от светлинна, сър.
Говори капитан Сару от кораба на Федерацията "Дискавъри".
Идентифицирайте се, моля.
Съобщението е от капитан Пайк, сър.
Това е "Ентърпрайз".
Превод и субтитри: Владислав Владев а.к.а. E-Tle™
<<< УНАКС ТИЙМ < 2018 > UNACS TEAM >>>
The Future Is Ours 2018 122/444/806/0/S2I