ПРЕВОД И СУБТИТРИ: HMR04 http://subs.sab.bz/
Моля, някой от екипа да се яви в интензивното.
Г-це Ашлънд, аз съм Омар.
Аз съм лицето, което се грижи за Вас.
Намирате се в болница "Колумбия".
Тук сте в безопасност. Как се чувствате?
Какво ще кажете да свалим бинтовете?
Защо не мога да виждам?
Ще уведомя доктора, че сте готова.
Връщам се веднага.
Опитваме се да се свържем с брат Ви в чужбина.
В Япония е, нали така?
Моля, гледайте към мен. - Това необходимо ли е?
Не знам, така правят по телевизията.
Какво става? Кой ми причини това?
Макар че зрителният Ви нерв е цял след контакта с химикалите,
той за съжаление е обгорен. Накратко - съжалявам, че го казвам,
но пораженията са необратими.
Колко висок казахте, че е той или тя?
Той. - Може и да е жена.
Усетих мъжко присъствие.
Това лекарство...
Имахте ли нещо ценно в колата?
Моята "Руджиери". - Какво е това? Не се изписва лесно.
Цигулка. Тъкмо си я бях купила.
И струва... - 500 000.
Долара? Не, не видяхме цигулка.
Няма следи и от телефона Ви.
Считаме случая за грабеж. - Не беше грабеж.
Казах Ви - беше дошъл за мен.
За да ми причини това.
Проучихме съпруга Ви. - Бившият ми съпруг.
Списъкът с хора, които е ядосал не е малък.
А преди него сте била известна. Да сте имали някой особен фен?
Не съм известна от много време. - Но славата не си е отишла, нали?
Може ли... - Ще говорим отново. Ще го намерим.
А междувременно -
опитайте се да свикнете с новия си свят.
Нека сетивата Ви да свикнат.
Свързахме се с брат Ви.
Заповядайте.
Ало.
Ало? - Ало.
- Елън, там ли си? - Ийстън?
Боже, Елън! Не мога да повярвам, че...
Че трябва да се случи нещо такова, за да разговаряме ли?
Предполагам.
Наех ти болногледач - ще се грижи за теб докато се върна.
В момента е на телефона. Г-н Хейли, тук ли сте?
Просто Клейтън, моля Ви. Здравейте, г-це Ашлънд.
Тъкмо щях да кажа на сестра ми с какви препоръки се ползвате.
А специалността Ви е хора, които...
Инвалиди? - Които започват нов живот.
Намерих Ви апартамент близо до центъра.
Мога да Ви разказвам много за него, но знайте, че е на безопасно място.
От това имате нужда.
Да? - Вчера говорихме, аз съм Клейтън.
Дано не съм Ви изплашил, сам си отключих.
Къде съм? - У дома. Засега.
Апартамент 902.
Мога да дойда по-късно, няма проблем.
Чакайте.
Влезте.
Приятно ми е, г-це Ашлънд.
Днес е слънчево. Сигурно се радвате, че Ви изписаха.
Това място ми напомня за онзи разказ... "Велд",
май беше на Бредбъри. - Какво?
Разказва се за едно семейство, живеещо в луксозна къща,
която кара всяка мисъл на децата да оживее.
Как попаднах тук? - Наехме кола, не помниш ли?
Тези хапчета биха уморили и бик.
Брат ми ми описа снимките.
Хол, кухня...
Но къде се намира всичко?
Банята е направо, коридорът е вдясно,
а прозорецът - вляво.
Стаята е решена в различни нюанси синьо,
успокояващи цветове. - А Вие?
Кой ли да бъда днес?
Ако кажа Брандо на младини, това ще улесни ли нещата?
Може би за Вас.
Знам, че мразиш тази ситуация. Може би мразиш и мен,
но аз съм последното, за което трябва да имаш грижи.
Завърших с отличен успех, работил съм с много хора като теб -
слепи, глухи, млади, стари.
Аз съм "Ферари" на болногледачите.
Как ти звучи обяд след 30 минути?
Не съм гладна. - Трябва да се храниш.
Ще обядвам тук.
Мястото може да е хубаво, но не е "Риц".
В кухнята след 30 минути.
Ето я и нея. - Не прави така!
Извинявай, промъкна се много тихо. - Аз?
Защо не си вземеш от чесновата паста,
след което да разгледаме жилището?
Засега ще идвам всеки делничен ден, от 11 ч. до 2 ч.,
както и да те кара да се чувстваш това,
Ще си отключвам сам. Ще готвя, ще чистя,
но най-вече ще помагам в едно - аклиматизацията ти.
Това, че си изгубила зрението си не означава, че си изгубила себе си.
Можеш да правиш всичко, което обичаш, че и повече.
По-нататък ще те науча на Брайловата азбука,
как да използваш бастуна си, а също и как да пишеш диктувайки.
Набери 11 за охраната, а да се свържеш с мен - 22.
Работи и тук, и в спалнята.
Аз отивам при сприхавия г-н Хъдсън на остров Мърсър,
освен ако нямаш нужда от още нещо.
За мен беше удоволствие, г-це Ашлънд.
До утре.
Това е телефонът на Саша. Ще Ви звънна.
Звъня ти за трети път.
Не мога да се свържа с брат ми. Работа, часови пояси -
за него разбирам. Но ти? Къде си?
Тук е ужасно.
Толкова е празно.
Не е у дома.
Липсваш ми.
Водя ти някого.
Мога да я върна. - Не, не.
Какъв цвят е?
Какъв цвят искаш да бъде?
Няма значение какво искам аз. - Разбира се, че има.
Представяш си я в главата си,
така че въображението ти или е свободно, или...
Обратното на "свободно" е "в плен".
Знаеш ли нещо за това да си в плен?
Освен, че сме съкилийници?
Налагало ми се е да използвам въображението си.
Ами тогава да променя цялото място в главата си,
щом сме тръгнали така.
Какъв цвят е? - Светлосиня.
Ще й дадеш ли име? - Току-що й дадохме.
Би ли й оставил едно огледалце? Така ще разпознава нещо.
Разбира се.
Ела тук.
Защо чувам всичко това...
...много ясно?
Ако е твърде шумно...
Но тук...
Тук стъклото е по-дебело.
Гледа на запад, а от залива идва вятър.
Имаш гласова поща.
Г-це Ашлънд, детектив Брайс е на телефона.
Проверих клиентите на съпруга Ви, за момента всичко съвпада.
Не намерихме пръстови отпечатъци
по колата Ви, но открихме следи от ботуши,
които ще проучим. Ако си спомните нещо - обадете се.
Брат ти ми каза как се е случило.
Спокойно, в безопасност си. Никой няма да те намери тук.
Гроб съм.
Това съм го чувала и преди.
От Бенет. - Бившият?
"Стига да си с мен ще си в безопасност."
Търсил си ни в Гугъл? - Не е моя работа.
Е, може би.
Да, това беше първото, което направих.
Човек обикновено губи приятелите си, когато им открадне спестяванията.
Освен Саша. Само тя не ме остави.
Въпреки всичко, което й причинихме. - "Ние" ли?
Направи толкова пари...
Несъмнено. - И защо да се съмнява човек?
А сега... - Е в затвора за 15 години.
Ядосал е някой, който не може да стигне до него,
затова сега преследват мен. И тъй като не му видях лицето...
Достатъчно.
Седни.
Знам, че е трудно, но гневът няма да те спаси.
Оптимизмът, страстта, човекът, който беше преди...
...го няма.
А музиката?
Цигулката? Албумът ти стана хит.
Гледах клиповете, дете-чудо разпродава зали в Лондон и Прага,
разчувства хората до сълзи...
Старата Елън... - ...я няма. Може ли да престанеш?
Просто казвам, че... - Може ли да престанеш?
Определено не е "Риц".
Сол.
Съжалявам. Не мога да се справя сама.
Ще ти оставя това.
Тъй като ценя своята безопасност,
засега ще се въздържа от това да ти дам урок.
Довиждане.
Свързахте се с охраната...
Това е телефонът на Саша. Ще Ви звънна.
Елън...
Добре ли си? - Без да искам. Лека нощ.
Ехо?
Няма да повтарям!
Ами ако има нужда от някого? Осъзнаваш ли какво си направил?
Казах ти да стоиш далеч от нея, ясно ли е?
Опасна е, упоена е. Пияна е.
Има нужда от помощ. - Казах ти!
Сетивата ти... - Кълна се, сякаш беше тук.
...работят твърде силно.
Каза ми, че охраната е на "11". - Така ми казаха. Правилно ли набра?
Добре, ще им предам.
Един съвет - концентрирай се върху случващото се тук.
А ако чуеш нещо друго - пазят те най-добрите в Сиатъл.
Чудех се дали да не хапнем навън и да се разходим край езерото.
Не.
Разбира се. Може да бъде шок, ако не си готова.
Външният свят.
Светът вътре.
ДА ПИЕМ ПО ЧАЙ?
Защо прозорецът й е отворен в такъв ветровит ден?
Тази програма... - Може би не е могла да го достигне.
Интернетът, мейлът... - Може да е била в безсъзнание.
Откъде ти хрумват тези неща?
Натисни "enter", за да чуеш пощата си.
За Елън Ашлънд от Ийстън Ашлънд.
В Токио отново е дъждовно...
Искаш ли да се научиш или не?
Ме. Де.
Тайната ти.
Добре, да минем на гласова команда. - Гласова команда?
Е, защо работиш това?
Едва ли получаваш достатъчно, за да ме търпиш.
Майка ми...
Беше болна откакто се помня.
Не можеше да стане от леглото.
На баща ми не му се налагаше да работи, беше богат по наследство.
Затова беше добър в едно нещо -
пиенето.
Когато пораснеш така, в грижи за нея,
и я изгубиш така...
Имаш желанието да бъдеш полезен.
Въображението ли ти помогна? - Дните й минаваха
в правене на клетки за птици.
Бяха много големи и детайлни.
Искаше да има всички екзотични птици:
Африкански сив папагал, макау... Аз им измислях имена и характери.
Карах сестра ми да изиграва с мен всички различните сюжети.
С цялото ято.
Странното е, че сега работата ми е много подобна.
Всеки клиент има нужда от специално отношение за него.
За г-н Нийлсън от Балард съм един Клейтън,
За г-н Удсън съм друг.
Сякаш трябва да бъда различен човек за различни хора.
А кой Клейтън се пада на мен?
Това е страшното -
пада ти се истинският.
Какво става навън?
Една двойка разхожда овчарката си
покрай една кола, която паркира от сто години,
а нагоре - безброй прозорци.
Мога ли да те видя?
2,30 ч. е. Трябва да вървя.
Съжалявам, не исках...
Говори! - От Ийстън Ашлънд.
Как върви?
Ще се опитам да се прибера за някой уикенд.
Спри.
Кой е? - Оставили сте ми бележка.
Съседката е.
Аз съм Лана.
Нося Ви чай.
Не мога... Не мога да виждам.
Аз съм Елън.
Влезте, ще стопля вода.
Хубави картини. Точно както музиката Ви.
Знаете, че свирих? - Чух някои класически произведения.
Русо има такава картина.
Не беше евтина. - Кой е Русо?
Съпругът ми.
Скоро ли се нанесохте? - Временно е.
Брат ми е по бизнес на Япония...
В бизнес... - Имате ли против да...
Не вътре, ако обичате.
Никой не пуши в този град. - Дори брат ми ги отказа.
Иначе щяхте да си имате другарче по рак, когато дойде.
Другарче за цигара.
Извинете ме.
Казахте другарче за цигара. Заповядайте.
Говорих за брат ми.
Липсва ми. - А Вие липсвате ли му?
Разбира се. Как иначе?
Защо питате?
А...
Болеше ли? - Кое?
Загубата на очите Ви.
Не съм ги изгубила. - Имам предвид зрението Ви.
Не съм изгубила нищо. То ми беше отнето.
Не исках да... Трябва да...
Откъде знаете, че съм го изгубила?
Не знаех, просто се чудех...
кой Ви насини така?
Права сте, не ми влиза в работата. - Не съм казала това.
Пак оплесках нещата. - Какво имате предвид?
Нищо, няма нищо. - Какво имате предвид?
Знам, че ме чухте да пищя.
Мъжът ми пътува и се натъжавам.
Вие треперите.
На колко години сте? - Не Ви влиза в работата.
На 48. - Защо ме лъжете?
Не се доверявайте на никого.
Чакайте.
Чакайте!
Това е той!
Да, белег! Конците бяха нови!
Мъжът й го е направил.
Аз се запознах с него. - Кога?
Днес. Излизаше точно когато се качвах.
Пита дали ходя при новия наемател, изглеждаше ми много мил.
Естествено.
Не чу страха в гласа й,
когато го видя.
Той се извини за шума. Жена му не се чувствала добре.
И ти просто му повярва?
Така си и помислих.
Детектив Брайс.
Здравейте.
Казвам се полицай Нийман, получихме сигнал на този адрес.
Полицай Нийман каза, че била спокойна, отзивчива.
Не личало да е в опасност. - Беше ужасена.
Поразрових се и да ти призная, на г-жа Лач не й е за пръв път.
Самонаранявала се е и преди. - Чух я да пищи. Дойде изплашена.
А шевовете? - Шевове?
На лицето й. - Белегът ли?
Нийман казва, че отдавна е изчезнал,
сметнал го за родилен белег.
Не, знам какво усетих.
На колко години е? - Нийман каза, че е на 48.
Тя не ти е казала, че я е ударил. - Каза да не се доверявам на никого.
Това звучи ли ти като нормален човек?
Преди два дни. Същата кола, същата аларма и по същото време.
Откъде знаеш? - Случи се когато дойде ти, 11 ч.
Чух алармата в същия момент, в който позвъни на вратата.
Същата сирена? - Аларма.
Остави.
Вярвам ти. Градът е голям, има много аларми.
Чак тук ли се чува? - Наострени сетива.
Къде да оставя запалката? - Аз не...
Не е моя.
Беше си тук.
10,57 ч. сутринта.
11,02 ч. сутринта.
Гладна ли си? - Ела тук!
Каква е колата?
Беше права.
Същият час ли е? - Защо спря?
Защото някакъв човек се качва.
По същото време, през ден.
Търся навици там, където ги няма.
Има - аз идвам на работа когато той тръгва за своята.
Не бъди толкова строга със себе си, става ли?
Спасението ти не е навън, нито на дъното на чашата.
То е ето тук.
Зрението ти няма да е същото.
Но когато се възстановиш, няма и да е необходимо.
Помощ!
Резултати за Русо Лач.
Изображения на Русо Лач.
Видеоклипове за Русо Лач.
Мога ли да се извиня за онзи ден?
Добре ли сте?
Чакайте.
Какво?
Съжалявам, аз...
Вие сте съпругът й, нали?
Чувам как дишате.
Отговорете ми! Кажете нещо!
Резултати за Русо Лач. Изображения за Русо Лач.
Видео...
Знам, че е била тук.
Не се приближавайте! - Млъкнете!
Не мога ли да имам нормални съседи? Ще разговарям с домоуправителя
относно поведението Ви, защото честно казано не смятам,
че на това място му трябва още една параноична кучка.
Да?
Навън съм от половин час, опитвам се да събера смелост...
Той беше тук. Току-що.
Какво? - Заплаши ме.
Отивам да говоря с него. - Не! Просто...
Чакай.
За какво си събирал смелост?
Елън, какво ти каза той? - Смелост да ми кажеш какво?
Не мога да взимам пари от теб!
Не мога да работя за теб, след като имам чувства към теб.
Непрофесионално е, знам.
Но е истината и заслужаваш да я чуеш.
Не мога да позволя да зависиш от мен.
Наречи го хлътване, наречи го каквото искаш...
Ще те нарека задник...
Моля те... - ...задето ме караш да го кажа.
Аз...
Харесвам "Ферари"- то.
Можем да правим същите неща.
Мога да ти помогна, да те пазя.
Ще започна с онзи задник, съседа.
Можем да сме приятели,
а може би... и нещо повече.
Не мога. Грешала съм за всичко.
Съжалявам, не исках...
За съседа, за теб...
Трябва да започнем отначало. Професионално.
Имам нужда от това да разчитам на теб
повече от... каквото и да е това в момента.
Елън, направих грешка. - Недей.
Това е телефонът на Саша. Ще Ви звънна.
Клейтън?
Съжалявам, не знам как да се справя.
Не мога да се свържа с никого, никой не идва при мен -
моля те, остани.
Не ме карай да се извинявам два пъти.
Клейтън?
Какво искаш?
Клейтън?
Клейтън!
911. Какъв е случаят?
Елън, аз съм лекар.
Елън, чуваш ли ме?
Китката ти кървеше, но я превързах.
Добре ли си?
Шията ли те боли?
Не виждам нищо. - А гледате ли я изобщо?
Връщам се веднага.
Не трябваше да те оставям.
Какво стана? Всичко е наред.
Няма страшно.
Дойде детектив Брайс, казах му за съседа.
Не, не беше той. Беше мъжът от онази нощ.
Трябва ли да ми кажеш нещо преди да говориш с него?
Пиеш много. Това ме притеснява.
Всички сме били... - Махни се от мен.
Елън, спри. Знаеш ли къде ще те откарат?
Наистина искаш да си някъде другаде предвид положението ти?
Той иска да говори с теб насаме. - Тогава го доведи.
И разкарай всички останали.
Може да се влезе само през вратата. Няма следи от влизане с взлом.
Клейтън я заключи на излизане.
Чух я да се заключва, а после да се отключва.
Обикновено бих заподозрял болногледачът на сляпата...
Не беше той.
Казах обикновено. Откога познавате Саша Кренлин?
От три години. - Или по-скоро
колко добре я познавате? - Тя ми е добра приятелка.
Стъпките, които намерихме до колата Ви
са с половин номер по-малки от вашите.
След разговора ми с г-ца Кренлин така и не можем да я открием.
Набързо е напуснала града.
Но не и без да остави множество следи около дома си.
Познайте с какъв номер. - Какво ми казвате?
Преди 6 години й е наложена ограничителна заповед.
Във Ванкувър, за преследване на съпругата на колега.
Има и подадена жалба за тежка телесна повреда.
Тя не би могла... - Но има мотив.
Боже мой. - Вината не е Ваша.
Но тази вечер... - Отново носеше онази маска.
Видяхте ли я? - Чух я.
Чух как диша през нея.
Тази маска беше последното, което видях,
и ще е първото, което ще видите, когато погледнете записите.
Вече го направих. В коридора, лобито и стълбището.
Болногледачът Ви е напуснал дома Ви в 8,05 ч. вечерта.
След няколко минути е влязъл отново, придружен от човек от охраната,
след като от 911 са ги уведомили за обаждането Ви.
И? - Камерите показват,
че никой друг не е влизал тук тази вечер.
Всичко сочи, че сте била сама.
Току-що казахте, че е била тя. - Онази вечер, а и не е потвърдено.
Но тази вечер някой влезе тук и ме нападна. Отново!
Боже мой, питайте съседите! - Казаха, че не са чули нищо.
Нямате обща стена. - Отдушника.
Пускали са моята музика. Знаехте ли това?
Или има проблем с камерата, или...
Тя беше тук! Може да е влязла през терасата.
Прегледахме записите от тавана. Пространството над вас е празно.
Не мога повече.
Този нападател не е влязъл с взлом, нито е взел или казал нещо.
Нали?
Онзи прозорец не издава звук.
Чувам една и съща аларма в един и същи час.
Шевовете на Лана.
Никой не ми вярва. Не мога...
Това иска тя, нали?
Ще Ви оставя да си почивате. Ще прегледам камерите отново.
Благодарете на г-н Хейли, задето се застъпва за Вас.
Иначе щяхте да бъдете под наблюдение поради риск от самоубийство.
И ако мога да Ви дам най-просто обяснение,
тъй като отскоро сте незряща -
възприятията невинаги съвпадат с реалността.
Възприятията са единствената ми реалност.
Съжалявам, не исках да те събудя.
Да ти се реванширам с един омлет?
Днес си вземи почивен ден.
Ще се обадя на брат си.
Всички сме се чувствали объркани в даден момент.
Да мина ли по-късно? Ще ти направя специална вечеря.
"Ийстън, беше прав за брака ми,
а аз сбърках като се дистанцирах от теб.
Съжалявам, че ти причинявам това,
но то няма нищо общо с теб.
С Клейтън почти не се познаваме,
а ти заслужаваш някой по-силен.
Прости ми, че те въвличам в това.
Саша, аз си затворих очите за постъпките му.
За това, че краде от теб.
Може би си заслужих това, което ми причини,
но се надявам да си платиш за стореното.
Аз със сигурност плащам.
Нощем ме е страх да заспя.
А дните ме ужасяват,
защото не мога да убедя никого в нищо.
Не мога да убедя дори себе си,
което ме плаши най-много.
Съседката, Лана, може би е в беда.
Може би сега някой друг ще осмисли всичко това,
защото аз не мога.
Не и когато съм заключена в собствената си глава,
като в къща без прозорци,
където колкото и да се опитвам да намеря истината -
не мога.
Съжалявам.
И...
Сбогом.
Клейтън. - Елън?
Как си? - Съпругът ти тук ли е?
Чака ме в лобито. - В лобито, казваш.
Не намираш ключовете си? - Някъде тук са.
Щях да съм ги чула досега.
Знаеш ли, нямам нужда от помощ.
Освен ако аз не мога да помогна с нещо.
Забрави нещо вкъщи.
По дяволите! Би ли ми помогнала?
Скочих през терасата.
Лана, какво е това място?
Дом.
Има скрити камери, нали? И микрофони.
Лана! - Разбира се.
А телефона?
Саша. Брат ми... Къде си мислеше, че ме изпраща?
Защо им помагаш? - Какво?
Клейтън и хората, които му помагат.
Колко са на брой?
Защо го правят? - Всичко е заради теб.
Какво съм им направила аз? - Да си им направила ли?
Ти ги спаси.
Трябва да вървя.
Чакай. Как да се махна оттук?
Скъпи! - Какво правиш тук?
Съжалявам. - Колата ни чака.
Да вървим.
Довиждане, Елън.
Кой е там?
Личният ти готвач.
Специалната вечеря скоро ще е готова.
Ще се погрижиш ли за мен?
Ако ми позволиш.
Кървиш. Мога ли да погледна?
Трябва ли да питам дали е нарочно?
Това заради Лана ли е? Мисля, че би било добре
да прекратиш контактите с нея.
Видя ли ги със съпруга й? - Да.
Ако сега погледнем през прозореца, дали ще ги видим в колата им?
Сигурно вече са тръгнали.
Отивали на ваканция за няколко седмици.
Русо, или както там се казва, я мести,
защото щеше да ми каже още. Какво ще й направите?
Какво? - Какво още?
Детектив Брайс, онова ченге - всички ме лъжете
откакто ме доведохте тук. - Да се обадим на брат ти
или на лекаря ти. - Лъжете ме и искам да знам защо.
Никой не мести Лана,
изписват я. - Какво?
Преразглеждат лечението й.
Предстои да преразгледат и твоето.
Лечение ли? - Какво според теб е това?
Алкатраз? - Дори там се допускат посетители.
Какво ти каза Лана? - Че всичко е заради мен.
Брат ти плаща за пациенти като теб и нея.
Каза ми, че ходиш при пациенти от целия град.
Така е, не работя само по тази програма.
Бяхме на прозореца и ми разправяше за гледките!
Разбира се, бяхме заедно.
За да го направя истинско. - Лъжеш.
За да улесня преминаването ти обратно в истинския свят,
колкото и да е трудно...
Спри да лъжеш! - Страдаш от посттравматичен стрес
и отскоро си сляпа, това лъжа ли е?
Съжалявам за това стечение на обстоятелствата,
наистина, предадох те... - Не ти вярвам!
Но си тук, за да си в безопасност.
Опитах се да се самоубия! - Неуспешно.
Елън, кървиш.
Имаш нужда от помощ.
Прав си.
Имам нужда от помощ.
Затова сме тук.
Ще се освежа преди вечеря.
Започвам да я приготвям,
а също и специалната изненада.
Седни.
Протегни ръцете си.
Погрижих се да я настроят.
Не знам какво да кажа.
Не казвай нищо. Пробвай да посвириш.
Защо спря?
Заради съпруга ми. - Но ако имаше път към нея,
не е ли този? Към старата Елън.
Това част от лечението ли е?
Слушал ли си нещо мое? - Разбира се.
Изпълнението ти на...
Соната № 9.
Връщам се веднага.
Обикновено бих заподозрял болногледачът на сляпата...
Не беше той. - Казах обикновено.
Майка ми беше болна откакто се помня...
Това необходимо ли е?
Дните й минаваха в правене на клетки за птици.
Аз им измислях имена и характери.
Сякаш трябва да бъда различен човек за различните хора.
Цялото ято.
Това необходимо ли е? - Не знам.
Така правят по телевизията.
Връщам се веднага.
Аз съм лекар. Елън, чуваш ли ме?
Обикновено бих заподозрял болногледачът на сляпата...
Не мисля, че на това място му трябва още една параноична кучка.
А кой Клейтън се пада на мен? - Това е страшното -
пада ти се истинският.
Не се доверявай на никого.
Да не си видяла призрак? - Точно така.
Да пием?
Нали е специална вечеря.
Седни.
Да не изстине храната.
Май не ти казах.
Прочетох разказа, за който говореше.
Компютърът ми го прочете. - Значи има надежда за теб.
Не знаех, че "Велд" означава саваната в Африка.
Значи това искат децата, а къщата им го създава.
Жегата, високата трева.
И краят. - Лъвовете.
Извратено е, нали?
Не мислиш ли?
Кое?
Че децата заключват мама и татко в детската стая?
Или че лъвовете изяждат мама и татко?
Не, че децата гледат...
...с усмивка на лице.
Родителите си получиха заслуженото.
Съжалявам. - Ще я вдигна.
105-то Северно Авеню.
Лана?
Елън!
Къде си?
Чакай.
Нали не го уби? - Не.
Затова трябва да се махнем оттук.
Трябва да ми помогнеш. - Казах ти - това е моят дом.
Лана, за какво говориш?
Той е моето семейство.
Ти си сестра му? Ти не искаш това.
Опита се да ме предупредиш.
Опитах се да си мълча, но те доведохме тук.
Беше толкова истинска.
Не можеш да ме спасиш както него.
От какво съм го спасила? - Къде се намираш сега?
В мрака.
Елън!
Знам какво е някой да те контролира.
Повярвай ми, знам от опит.
Но сега ще си махна ръката и ще се измъкнем оттук.
Повече никога няма да те нарани.
Има само един изход.
За една от нас. - Не, ще сме заедно.
Върни се обратно. В стаята му има отдушник.
Той не знае за него.
Това е единственият изход.
Върви.
Върви, или ще изпищя!
Клейтън, какво стана с теб?
Всичко се промени, когато майка ми почина.
Баща ми ни накара да гледаме
как разбива къщичките за птици
докато птиците са вътре.
Това ме ядоса.
Тогава...
...ме хвана за косата и ме завлече в мазето.
Заключи ме там за три години и половина.
Единственото ми спасение беше въображението ми.
И точно когато си мислех, че не се вижда край,
чух нещо в стените
и отдушниците.
При всяка възможност сестра ми ми пускаше
същата музика, която слушах с майка ми.
Моята музика?
Моята музика.
И нямаше как да знаеш, че си моята светлина в мрака,
докато аз не се превърна в твоята светлина.
Построих това място за теб.
А ти го превърна в реалност.
А сега отново трябва да повярваш в него,
както преди.
Ти се намираш в главата си.
Навън няма нужда да е Сиатъл.
Аз мога да те заведа навсякъде.
И мога да бъда...
...всеки. - Всеки.
Ще го направя истинско. Аз и ти.
Само ти.
Какво? - Как иначе да знам, че си истински?
Че Клейтън не е част от...
Аз контролирам тях, а не обратното.
Искаш да ги разкарам ли? - Не можеш, нали?
Ти си имал само тях. - Имах само теб!
Тогава ми помогни, Клейтън!
Да бъда старата Елън.
Защо мъжът, когото обичам, не може да бъде себе си?
Единствено себе си.
Елън!
Единственият изход.
Елън?
Елън!
Обратно в клетката, птиченце.
Какво направи?
Не, не, не...
Клейтън? - Лана?
Къде е тя?
Къде е Елън?
Пуснала си я.
Върни ми я.
Върни я.
Обеща, че няма да ме оставиш.
Обеща, че няма да ме оставиш!
Не и по този начин. Не ме оставяй!
Какво става? Какво става?
Ехо!
Г-це Ашлънд, имате ли нужда от помощ?