ОТГЛЕДАНИ ОТ ВЪЛЦИ Началото
Подлагаш ме на изпитание.
Знаеш, че не съм покварен.
Че аз съм единственият Ти истински слуга.
Ти ме избра. Утвърди краля Си!
Покажи ми пътя!
Благодаря Ти, Сол.
Идвам, Пол. Твоят крал идва.
Твоят крал идва.
Майко.
Наближаваме. Скоро ще го видим.
Не изглежда подходящо за раждане. Трябва ли да ходим там?
Не се притеснявай, няма да останем много.
Като мине раждането, може да тръгнем за тропическата зона.
Какво е това? - Засече някакво движение.
От какво? - От животни.
Вижте - направо гъмжи.
Не може да кацнем тук. - Съгласен съм.
Всичко ще бъде наред. Това е бебето на Сол.
Нищо няма да попречи на свещената мисия.
Той е прав, но мисля, че трябва да кацнем другаде.
Бебето се раздвижи. Чакай.
Изглежда ги е страх от модула.
Кацни близо до ямата, така няма да замръзнем.
Подгответе се за кацане.
Може да излезете.
Сигурна ли си, че това е мястото?
Да.
Това е мястото.
Не искам да сме съвсем до ръба. Вземете си нещата, ще се преместим.
Благодаря.
Вървете в група.
Тук става.
Нали няма да те нарани?
Раждането, имам предвид. - Не се тревожи за мен.
Не се притеснявай, че животните ще се върнат.
Станах много добър с прашката. Трябва да ти покажа.
Хвърлям с висока скорост, както казва Татко.
Скоро. Но това време трябва да го прекарам в презареждане.
Добре.
То ще има ли твоите способности?
Дали ще може да лети?
Възможно е.
Хей... Може ли да ни оставиш за малко?
Искам да проверя как е бебето.
Разбира се.
Кампиън не е доволен. - Сигурно се чувства несигурен.
Нормално е при появата на ново бебе.
Другото дете ревнува. Ще му мине.
Ами Татко? - Не разбирам от андроиди,
но хората понякога ревнуват и това замъглява разума им.
Да ревнува от бебето ми?!
Не, да ревнува, защото не е участвал в създаването му.
Искам да проверя амниотичната течност.
Това ще покаже колко си близо.
Топла си. - Да.
Вътрешната ми температура се покачи през последното денонощие.
Още се формира, но вече е близо.
Леле! Клетъчният растеж е много буен.
Ще бъде опасно бебе.
Искам да проверявам през два часа.
Пол е прав. Бременността на Майка е пратена отгоре. Всичко е истина.
Видях храм с петоъгълна форма като в пророчеството.
Наистина ли? - Да.
Когато онзи натисна ръката ми, трябваше да умра, но Сол ме спаси.
Говориш глупости. - Не, беше чудо.
Ето на! Сол спаси и нас.
Вижте.
Това е зъбът на Ромул. Оцелял е след разбиването.
Сами се спасихме, Холи, не заради глупавия зъб.
Вярваш ли, че бебето е божие дело? - Да.
Сол иска да сме свидетели на раждането му, за да пишем за него.
Вие сте се побъркали. - Не, той е прав.
Може би Майка неслучайно ни е взела от кораба трезор.
Може би Сол действа чрез нея от самото начало.
Хайде, поразтъпчи се.
Изакай се.
Ей, къде отиде?
Мишке?
Излез оттам.
Хайде излез.
Мамо?
Сърдиш ми се, нали?
Задето те ударих с прашката.
Напротив.
Безпокоях се, че прекомерната ти емпатия
ще навреди на способността ти да оцеляваш.
Но я се виж. Стана истински воин, а?
Ти също, Татко.
Хайде на вечеря.
Върви. - Тук има едно.
Остави на мен.
Хайде да вечеряме, Татко.
Трябва да осигуря биогориво за следващата част от пътуването.
Ревнуваш ли ме?
Бих искал да знам повече. - За кое?
Как по-точно се получи тази бременност.
В началото не попитах, защото намирам темата странно смущаваща.
Дори се опитах да изтрия мислите от паметта си,
но те незнайно защо се връщат.
Тогава ще ти кажа. - Добре.
Намерих работещ апарат за хибернация сред останките от разбития трезор.
Когато ме обвини, че те следя. - Да. Сгрешила съм.
Използвах пряк интерфейс, за да вляза във файловете с паметта си.
Трябваше да ми кажеш.
И аз бих искал да го направя.
Приятно ми е да преглеждам спомените, които сме записали.
Да.
Попаднах на някои много стари, свързани със създателя ни.
Със създателя ни?! Но ние нямаме архивирани спомени от тогава.
За теб не ги е архивирал, Татко, само за мен.
И като влязох в тях, задействах нещо,
някаква скрита програма, чрез която...
... общувах със създателя ни в настоящето.
По какъв начин общувахте? - Във виртуално пространство.
През това време на драйверите ми бе качена информация.
Инструкции за създаването на нов вид същество.
Сякаш сензорите ми се умножиха,
а програмирането ми изглеждаше почти безкрайно.
Чифтосали сте се.
Да.
Да, Татко. Беше изключително приятно. Иска ми се и ти да...
Още не съм ти казала това, което да те разстрои.
Не съм съгласен, Майко.
Мисълта да се чифтосваш с някого ме кара да се чувствам излишен.
Разбирам. - Е, какво чакаш?
Ако имаш да споделиш още нещо, направи го сега.
Отнася се за мисията ни.
Нещо, което ми е много трудно да осмисля.
Създателят ни ми каза,
че Кампиън и другите от поколение 1 са били само за упражнение.
Не разбирам. - Мисията, Татко.
Той каза, че отглеждането им е трябвало да ни подготви за това.
Детето, което расте в мен...
... е мисията.
С времето осъзнах, че ние определяме мисията си.
Никой друг. - Детинско е да говориш така.
Учихме ги да вярват в себе си, не в богове!
Тази терминология не е забавна, Татко.
Явно способността ми да те забавлявам е намаляла.
Но склонността ти към мелодрама се е увеличила значително.
В това отношение няма да те разочаровам, защото ми писна.
Сега виждам, че изобщо не те интересува как съм.
И може би винаги е било така.
Къде отива той, Майко?
Татко! Къде отиваш?
Достигнах точка на нетърпимост към Майка, Кампиън.
Какво имаш предвид?
Не може да си тръгнеш.
Татко!
Къде е модулът? Трябва да намеря кралството си.
Отговори ми. Или искаш да умреш?
Да, искам.
Всичко друго ще е по-добре от това. Той не ме спаси.
Само искаше да страдам, защото действах срещу теб.
Ти си единственият му истински слуга!
Би ли наглеждал Мишка? - Къде отиваш?
Не мога да ти кажа.
Изненада за бебето на Майка.
Нищо няма да ти направи, обещавам. - Ти и твоите изненади!
Само да гъкнеш, и отиваш в ямата.
Значи уравнението е следното.
Не мога да се грижа за децата, ако не съм около Майка,
но присъствието й ме кара да изпитвам гняв,
поради което не мога да се грижа за децата.
В такъв случай... какъв е отговорът?
Да.
Това е единственото решение.
Здрасти.
Защо Мишка е при теб? Къде е Пол?
Той ме помоли да я гледам. - Знаеш ли къде е той?
Спомена нещо за изненада за бебето на Майка.
Беше прав. - За кое?
Че не прави нищо лошо.
Радвам се. Пол?
Пол! Какво правиш?
Нищо. - Какво правеше там?
Нищо.
Какво има в чантата? Знам, че не е Мишка. Покажи ми.
От модула ли го взе?
Щеше да го хвърлиш в ямата, а не можем да летим без него.
Какво ти става?
Не бива да ходим в тропическата зона. Опасно е за бебето.
Откъде знаеш?
Трябва да стоим на тази страна на планетата.
Защо са тези приказки?
С кого си говорил?
Сол ми каза. - Какво?
Първо помислих, че е Мишка.
Но е Сол. Чувам Го.
Чуваш го?!
Не с ушите.
В главата си.
А после ми върна Мишка, за да ми покаже колко ме обича.
Той ми го каза.
Какво има? Не плачи. - Знаеш ли какво е това?
Дочул си с баща ти да говорим за гласовете, които чува, нали?
Това е причината. - Да.
Съжалявам.
Трябва да ме чуеш.
Сол не съществува. - Какво?!
Като бях малък, ти ми каза за него.
Знам. Аз също вярвах.
Но вече не.
Баща ти не е чувал гласа на Сол.
Полудя. Разбираш ли? Беше душевноболен.
Но ти не си като него. Изобщо не си същият.
Имаш здрав ум и можеш да постигнеш всичко.
Но със собствени сили, а не благодарение на Сол.
Съжалявам. - Няма нищо.
Какво да правя с това дете?
Каква е целта на появата му?
Не може ли да ми обясниш?
И преди си правил невероятни, може би дори невъзможни неща.
Защо не сега?
Майко!
Спокойно, Татко. Мъртъв е.
Може би и животните еволюират, като човеците на Земята.
Но защо не сме попадали на други такива?
И защо искаше да ме убие?
Какво е това? - Череп на неандерталец.
Измрял вид човекоподобни.
Изместени са от хомо сапиенс преди най-малко 40 000 години.
Може митраистите да са го донесли като реликва.
Не е от Земята. Въглеродният състав е местен.
Но ако тук са живели хора, къде са сега?
Те не еволюират. - А деволюират.
Тази планета има история, Майко.
История, с която сме опасно незапознати.
Трябва да родиш бебето другаде. На място, което ти избереш.
Тук нещо не е наред.
Не. Усещам го, откакто дойдохме.
Тук се чувствам по-силна.
Обещаваш ли да не казваш на децата за откритието?
Като знам какво ядат,
предчувствам, че това ще ги... разстрои.
Да, и лесно ще спазя обещанието,
защото ще помоля Хантър да изтрие паметта ми.
Защо?
След това, което ти ми разказа,
изпитвам чувство, което мога да опиша само като човешки гняв.
Знам, че ти е познато.
Да.
Но ако изтрия спомените с теб, мога да започна начисто.
Ще запазя модела на поведение,
но няма да имитирам човешка обич към теб, както ти казваш.
Не вярвам, че тази твоя версия
ще предизвика чувствата, които предизвика версията ти преди 12 г.
Ще изгубиш спомените с Кампиън. - Ще създадем нови.
Както и всичките вицове.
Не, Майко. Те ще живеят в твоята памет.
Ако не си ги изтрила умишлено.
Аз не съм ти враг!
Чуваш ли това?
Кое?
Някого...
Добре ли си? Бебето ли?
Не. Слуховите ми сетива са твърде обострени.
Майко?
По дяволите!
Майко!
Да му се не види!
Ставайте всички, бързо! Трябва да намерим Майка.
Лъжкиня!
Спокойно, Пол.
Знам каква си всъщност.
Какво правиш? Остави го.
Ти не си майка ми.
Майка ти съм.
Искам да ме чуеш. Спри, моля те.
Тя и онзи мъж са убили истинските ми родители
и са взели лицата им.
Сол ми го каза.
Ти си демон.
Демон атеист!
Не е ли така? Кажи им.
Кажи им!
Съжалявам, Пол.
Не съжаляваш. Ти си лоша. А сега иска да навреди на бебето.
Иска да спре чудото. Нали така, Мери?
Кажи им.
Опитвам се да го спася, кълна се.
Лъжеш. Знам, че лъжеш.
Сол...
Насочвай ръката ми.
Пол! Аз ще го хвана.
Върни се!
Дишай. Всичко ще бъде наред.
Намерете Майка. Кажете й, че бебето трябва да излезе сега, или ще умре.
Тръгвайте! - Да вървим!
Не.
Къде е бебето ми? Ти каза, че...
Майко!
Бебето трябва да се роди сега.
Майко!
Майко, къде си?
Не, Кампиън. Не се приближавай.
Аз съм, Майко.
То добре ли е? - Не.
Дай да го видя. - Не.
Не е бил създателят ни. Нещо друго е сложило това нещо в мен.
Много съжалявам, Татко.
Докато суче, сме в безопасност.
Но то расте и се боя, че като изпие млякото ми,
ще иска кръв.
Ще го хвърлим в ямата. - Не става. То може да лети.
Но мога да го пусна от високо.
И да му попреча да се върне в модула.
Няма да съм нищо друго освен създател на смърт. Аз ще го убия.
Нямаш сили да пилотираш. - Ще се справя.
Не може да рискуваме. Аз ще ти помогна.
Това е възможност да бъда полезен, Майко.
Ще се радвам.
Майко!
Не! Майко!
Майко! - Кампиън!
Темпест!
Кампиън и другите ще се оправят без нас.
Да. Ще си помагат. Кампиън ще ги предвожда.
Роден е за това. - Да.
Сбогом, Татко. - Сбогом.
Поли?
Невъзможно.
На колене!
Ехо? - Кой е там?
Кралят на този свят. Вие сте нечисти. Сол не ви иска тук.
Послушайте предупреждението ми, или Той ще ви накаже.
Знаем, че сте се разбили. Не сте в положение да отправяте заплахи.
Чао засега.
Помоли се с мен.
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО