Преди триста години гилдия на философи се заинтересува
от връзката между най-малките атоми.
Изковаха инструмент - кинжал.
В ръцете на точния човек
той може да разрязва материята, която съединява световете.
Определиха този човек като Носителя.
А ножа нарекоха Острия кинжал.
Гилдията построи кула в град Читагаце.
Паметник на Кинжала, който скри в нея.
Философите пазеха свойствата му в тайна, но имаха избор -
да го използват за благото на цялото човечество
или само за своето собствено.
Направиха лош избор. Крадоха дрънкулки, за да забогатеят.
Непозната зла сила изпълзя от сенките.
Фантомите.
После Азриел разкъса небето,
след което фантомите плъзнаха навсякъде.
Като напаст.
Тези, които оцеляха, избягаха.
Острият кинжал е рожба на надеждата,
но бе използван с алчност.
Въпреки това, в правилните ръце
все още може да спаси всички ни.
ТЪМНИТЕ МУ МАТЕРИИ Кулата на ангелите
субтитри от YavkA.net @ 2020
Как ще се качим?
Не можем да се изкатерим.
Хайде да огледаме отблизо. Сигурно сме пропуснали нещо.
Лий, водата ни е на привършване.
Груман трябва да е някъде тук.
Както се казва - задънената улица е ново начало.
Тук има нещо странно. Усещаш ли го?
Не особено, Хестър.
Никога не съм копнял толкова да видя небето.
Скоро ще го намерим.
Проклети кръвопийци! - Намажи се с мехлема от татул.
Намазал съм се до ушите.
Искам да излезем от това тресавище, да видя небето...
Лий Скорсби. Очаквахме да си по-скоро заек, отколкото костенурка.
Ей!
Ти деймон на вещица ли си?
Скоро ще разбереш. Гледай да не изоставаш.
Надявам се да ми покажеш това, което търся.
Тук нищо не е просто и ясно.
Щом той е влязъл, и ние ще можем.
Прилича на криптата в "Джордън". - Какво виждаш?
Изглежда някой живее тук, но не виждам вход.
Трябва да мислим по-разчупено. Може би насам има нещо.
Тук изолираме и наблюдаваме частиците в сянка, тъмната материя.
Наричаме го Пещерата.
Досега д-р Малоун е засичала слаба дейност,
но се надяваме да запишем
съзнателно поведение, ако смея да го нарека така.
Ако успеем, ще можем да разберем
от какво се състои познатата част от вселената.
Може би от много вселени.
Да, отначало е малко неразбираемо.
Значи след броени дни ще прекратят проекта ви?
Да. Но се надявам, че вие ще ни помогнете.
По телефона споменахте "личен интерес".
Моля, заповядайте.
Мери, пак ли си работила цяла нощ? Не получи ли съобщението ми?
А вие сте? - Чарлс Латром.
Вие ли сте д-р Малоун? - Да. Извинете...
Няма нищо. Виждам, че сте имали дълга нощ.
Винаги съм се възхищавал на трудолюбиви жени.
Да седнем.
Д-р Пейн ми каза, че правите интересни открития
в сферата на материята в сянка.
Знам, че не сте публикували,
но аз имам желание да финансирам работата ви.
Сериозно ли?
Напълно сериозно. - Прощавайте...
За коя организация казахте, че работите?
На път сте да направите революционно откритие,
което може да отведе теорията за съзнанието на тъмната материя
на много по-високо ниво.
Може дори да привлече военно финансиране,
което, както знаете, е щедро,
а и липсва досадният процес по кандидатстване.
Мисля, че разговорът приключи.
Има още неща за обсъждане. - Не, ще ви помоля да си тръгнете.
Не ме изпращайте.
Военно финансиране?!
Какво ти става, Оливър?! - Знам.
Не е като да сме заляти с оферти.
Бъди реалист. Тези пари ще ни позволят да продължим работа.
Трябва да помислим. Ако беше видял какво направи Лайра...
Пещерата наистина общуваше с нея.
Това момиче е специално, Оливър! - А къде е?
Нямаш доказателства, Мери.
Казвам ти, че това, с което се занимаваме,
е невъобразимо могъщо.
Не бива да попада в лоши ръце.
А аз ти казвам, че проблемът е, че не си спала от седмици.
Тук е като лабиринт.
Може би търсим тунел, ако входът е под земята.
Лайра?
Ангел.
Уил!
Какво откри?
Виж тази врата. Същият ангел като онези на кулата.
Хайде.
Ще ми кажеш ли къде отиваме?
Надявам се да има сандвич с бекон.
Браво. Вие дойдохте.
Кой сте вие?
Наричат ме Джопари, но съм се подвизавал и с други имена.
Търся д-р Станислаус Груман. То едно от тях ли е?
Да. Но засега ме наричайте Джопари.
Г-н Джопари, аз съм Лий Скорсби. Идвам от страната Тексас.
Далече сте от дома, г-н Скорсби.
В момента по света духат странни ветрове, господине.
Обичате ли супа?
Може би сандвич с бекон?
Г-н Джопари, идвам смирено да ви помоля за помощ.
Мисля, че имате предмет,
който закриля притежателя си.
Грешите, г-н Скорсби. Не сте дошли при мен. Аз ви повиках.
Ще ме прощавате, но рискувах живота, крайниците и кожата си
през блата и снегове, за да дойда. Не сте ме повикали.
Ето.
Това беше на майка ми. - То ви доведе тук.
Не съм го виждал от двайсет години. Не разбирам.
Пътували сте дълго, сигурно сте гладен.
За кого се мислите? - Седнете, г-н Скорсби,
и ще ви кажа.
Чие ли е това място?
Наричат се Гилдията.
Анджелика ми каза за тях.
Не се отдалечавай, Пан.
Да не би да те е страх?
Пан! - Добре де.
Аз ще вляза първи. - Не, аз ще вляза първа.
Всичко това е по моя вина.
И понеже е по твоя вина, трябва да ме слушаш.
Преди векове група твърдоглави философи създали инструмент,
който довел до краха им.
Остър кинжал, наречен още Есахетър.
Този кинжал може да разрязва не само плътта, а и духа.
Може да отваря врати между световете, да убива безсмъртни.
Той у вас ли е?
Не. Но искам да намеря човека, у когото е.
Вярвам, че нов носител на Кинжала скоро ще поеме щафетата.
Трябва да го намерим и да го заведем при лорд Азриел.
При Азриел... - Познавате ли го?
Не го харесвам. - Да го харесвате?!
Че кой го харесва?! Говорим за нещо много по-важно.
Не бъркайте човека с мисията.
Има два лагера, които винаги са били във война.
Единият гнети хората, командва,
не иска да сме осъзнати и любознателни същества.
Другите искат да знаят повече, да са по-мъдри, да изследват.
В момента тези две сили се готвят за битка,
и за да имаме шанс за успех, Кинжалът трябва да е у Азриел.
Може да е така, но друго ме води тук -
едно момиче - Лайра. Няма да помагам на баща й.
Държа на нея, а тя е в опасност.
Ако не можете да й помогнете, ще си тръгвам.
Обичате ли това момиче? - Да, повече от Азриел.
Той я е оставил да се оправя сама.
Представете си - да зареже детето си просто така!
Не съм имал щастието да имам дъщеря.
Но ако имах, щях да се надявам да е наполовина толкова силна,
смела и добра.
Аз го направих.
Какво сте направили?
Оставих момчето си.
Сина си.
Той е ранен. - Кой сте вие?
Казвам се Джакомо Парадизи. Аз съм Носителя.
Носителя?! - В кулата се крие едно момче.
То открадна Кинжала от мен. - Помогни ми.
Кинжалът!
Кои сте вие? Защо сте тук? Какво искате?
Този кинжал ни трябва. - Внимавай, Лайра.
Не се бой. Успокой се. - Не, мой е! Махайте се!
Уил!
Лайра, помогни му!
Аз ще взема Кинжала.
Не го закачай!
Бий се! Бий се, момче!
Махай се оттук, докато още можеш.
Пръстите ти!
Уил?
Май идва на себе си.
Ти се свести!
Къде съм? - В покоите на Джакомо.
Изпий го всичкото.
Какво е? - Сливово бренди.
Ще ти помогне да се съвземеш.
Знам, че не сте от този свят.
Виждал съм деймони и преди.
Нямаме много време. Искам да се концентрирате.
Върху какво?
Кинжалът знае кога да напусне една ръка и да се настани в друга.
Прави най-чистия разрез във всички вселени.
И аз се бих и загубих същите пръсти.
Не знам кой си и откъде си,
но, Уил... Ти си Носителя на Острия кинжал.
Преди много години излязох от своя свят и ги оставих.
Жена си и сина си.
Мислех, че работата ми е по-важна.
Какъв глупак съм бил!
Опитвах се да се върна, но проходът беше изчезнал.
Станах учен и шаман, за да намеря начин,
но изглежда моят свят е затворен за мен.
Но имаше други портали, чакаха ме други открития.
С изумление научих, че имам частично женска природа.
С форма на птица. Прекрасно.
Значи сте се предали?
Не, само съм се примирил с ограниченията си.
Ако сега искам да съм добър баща,
трябва да оставя на сина си свят,
в който той да може да разсъждава сам.
Да е свободен.
И затова трябва да помогна на Азриел.
Звучите убедително, г-н Джопари.
Какво ще кажете да се договорим?
Ако се закълнете да поставите Лайра под закрилата на Острия кинжал,
ще ви откарам докъдето искате.
Кълна се в любовта ви към момчето.
На драго сърце.
Имате думата ми. Лайра ще бъде под закрилата на Кинжала.
Но трябва да знаете, г-н Скорсби,
че Носителя на Кинжала има своя задача,
и това може да изложи Лайра на още по-голяма опасност.
Мога само да бъда насочен към тях.
Не мога да гарантирам за качествата на Носителя.
Острият кинжал има две страни.
Тази може да пререже всяка материя на света
и дори прогонва и убива фантоми.
Виждала съм този цвят.
В Болвангар.
Острието, което се опита да ме раздели от Пан.
А другият ръб е още по-остър.
С него можеш да направиш прорез към друг свят.
Това е голяма отговорност за младеж,
но Кинжалът, или Есахетърът, е избрал теб.
Трябва да реже не само Кинжалът, а и умът ти.
Насочи мисълта си към върха на Кинжала.
Концентрирай се, момче.
Търсиш малък процеп.
Почти невидим. Но върхът на Кинжала ще го открие,
ако насочиш мисълта си там.
Стой неподвижно, докато видиш миниатюрен процеп.
Не настройваш ума си.
Съжалявам, не мога.
Уил, ще се справиш.
Пан!
Нещо лошо ли направих?
Не.
В моя свят не може да пипаш чужд деймон.
Но не си направил нищо лошо.
Аз бях, Уил. Исках да ме докоснеш.
Той искаше да помогне.
Веднъж, като бях уплашена, се опитах да разчета алетиометъра.
Не можах да се абстрахирам от страха, както е при теб с болката.
Наложи се да го приема.
Това трябва да направиш. Трябва да си кажеш:
"Знам, че боли,
но сега най-важното нещо е Кинжалът".
Добре.
Да го направим.
Браво. Сега ме погледни и се концентрирай.
Рута, много съжалявам за земите ти, за езерото Лубана.
Унищожиха всичко.
Призовахме дъждовете да угасят пожара, но бе късно.
Стотици вещици са мъртви. И всичко тежи на моята съвест.
Не падай духом. Станалото - станало.
Гневът ми е насочен към тях и ще имам нужда от кралица Рута Скади.
Кайза говори с краля на мечките.
Лайра е замъглена, понеже е минала през Аномалията след Азриел.
Тя е в другия свят.
Ти ще дойдеш ли с нас отвъд Аномалията?
Бих дошла на драго сърце, но тя е строго охранявана.
Готова съм за битка.
Магистериумът е слаб и жалък.
Крият се зад оръдия и бомби.
Не и ние.
Като минем оттатък, ще намеря Азриел.
Трябва да се върне и да довърши започнатото.
Магистериумът ще си плати за стореното.
Отпусни се. Много силно го стискаш.
Видях нещо. Прилича на тънка струна, почти незабележима.
Усетих, че реагира на Кинжала. - Браво.
Този път не я губи от поглед.
Всяка струна е вход към друг уникален свят.
Пъхни Кинжала в нея и натисни надолу. Направи прорез.
Ще усетиш силно съпротивление.
Добре.
Ти успя, Уил.
Сега трябва да се научиш да затваряш.
Прибери го в ножницата.
Трябва да вложиш душата си във върха на пръстите си.
Докосвай внимателно, напипай ръбовете и ги притисни.
Изчезна. Това беше лесно.
Бързо се учиш. Много по-бързо от мен навремето.
Слушай сега... Трябва да знаеш четири неща.
Първо, никога не отваряй прозорец, без да го затвориш.
Отворените прозорци са нанесли много вреди.
Второ, не позволявай никой друг да използва Кинжала.
Трето, не го използвай за тривиални цели.
Не се перчи с него, не се възгордявай заради него.
И последно, пази го в тайна.
Не бива да попада в лоши ръце.
Дошъл си тук с някаква мисия, момче.
Може да не знаеш каква е, но си смел.
А приятелката ти с деймона е мъдра.
Кинжалът ще те пази,
но обещай, че и ти ще го пазиш. - Обещавам.
Усещам, че ще си по-добър Носител от мен. А сега върви.
Но сега ще ви докопат фантомите.
Елате с нас. - Не, Уил. Изпълних дълга си.
Предадох Кинжала. Сега сам трябва да намериш пътя си.
Искам да посрещна съдбата си насаме.
Уил...
Остави го.
Хайде, трябва да тръгваме.
Добър вечер, госпожице. - Госпожа Колтър.
Вашият приятел ви очаква. - Благодаря.
Мариса. - Карло.
Изглеждаш добре.
Северът винаги ти се отразява благотворно.
Наздраве.
Много загадъчно повикване, Карло. Какво си направил?
Благодаря.
Намерих Лайра.
В Оксфорд е.
Но не в този Оксфорд.
Азриел...
Винаги е държал да е първи във всичко.
Пробива си път с взривове към различни светове.
Но някои от нас са намерили по-простички врати.
Продължавай.
Открих прозорец
към друг Оксфорд.
И за мое учудване, Лайра беше там.
Хванах я в капан заедно с едно момче, което я придружава.
Чудесно.
Но нали знаеш, че Лайра има навика да бяга от капани?
Сключих сделка с тях.
Те ще ми донесат едно нещо.
Нещо, до което аз не мога да стигна.
Сега го търсят.
След като ми го дадат, тя е твоя.
Значи тя всъщност не е в ръцете ти.
Държа нещо, което е ценно за нея.
Ценно?
Тя ще се върне.
И после е моя?
Да.
Подарък.
От мен...
... за теб.
Добре, Карло.
Отведи ме в друг свят.
Какво има?
Уил, трябва да вървим.
Хайде, Уил. Трябва да тръгваме.
Следвай ме и върви бързо.
Анджелика?
Спокойно, не гледам. Идвам заднешком.
Само ти нося кърпи.
Много съжалявам, Уил.
Много съжалявам.
Трябва да ти кажа нещо.
Преди да изгубя алетиометъра, той ми каза, че си важен,
че си свързан с това място. Мисля, че имаше предвид Кинжала.
Както каза г-н Парадизи -
ти си избран, Уил, и това е заради същността ти.
Какво предлагаш да правим?
Трябва да си върнем алетиометъра.
Значи ще се наложи да го откраднем.
Латром е опасен.
Ще го направим... заедно.
Лека нощ, Уил Пари...
... Носител на Кинжала.
Лека нощ, Лайра Сладкодумна.
Ето го.
Не изглежда много впечатляващо,
но почакай да видиш как лети.
Трябва да потегляме, защото ме издирват по тези места.
Магистериумът е по петите ми, а знаят, че съм аеронавт.
Вероятно трябваше да ви кажа по-рано.
Да се надяваме на попътен вятър. - Оставете ветровете на мен.
Явно нашият шаман е пълна скръб.
Така доникъде няма да стигнем.
Шамане, позволете ми да добавя "аеронавт"
към списъка с уменията ви.
Лайра Сладкодумна, идваме!
Да пробваме пак.
Насочи цялото си внимание към самото внимание.
Не проектирай, само наблюдавай.
Добре...
Покажи ми.
Задай въпрос.
Добре.
Ти сянката ли си?
Да.
Сянката и Прахът на Лайра едно и също ли са?
Да.
Прахът тъмна материя ли е? - Да.
Значи тъмната материя има съзнание?
Очевидно.
Съзнанието, което ми отговаря, не е човешко, нали?
Не. Но хората винаги са ни познавали.
Повече от едно ли сте? - Неизброими милиарди.
Но какво сте?
Ангели.
Ангели?! - Да.
Значи ангелите са съставени от материя в сянка или Прах?
Да.
А материята в сянка е това, което наричаме "дух"?
По това, което сме - дух.
По това, което правим - материя.
Материя и дух са едно.
Винаги ли ви е имало?
Създаваме, стимулираме, напътстваме.
Това значи ли, че ангелите са се намесили в еволюцията на човека?
Да. - Но защо?
За отмъщение.
Отвън има нещо.
Два, три... Четири летящи обекта.
Вещици! Огън!
Внимание отдясно!
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Уеб рип и синхронизация: Monetino - YavkA.net @ 2020