Сал! - Как се озовахте тук?
Добре ли сте двамата?
Въпросите после. Засега да се правим, че не се познаваме.
Много се радвам да го видя пак. - И той каза същото.
Но е различен. Салсилия също.
Направили ли са му нещо? - Не.
Но явно е преживял много.
Важното е, че е жив.
След случилото се с Били се боях, че и Роджър...
И аз си го помислих.
Бриджит Макгин!
Би ли дошла с мен, Бриджит? - Още не съм вечеряла.
Идвай, недей да спориш.
По-бързичко.
Върви напред.
Ела.
Реакторът е активиран.
Разделянето е подготвено.
ТЪМНИТЕ МУ МАТЕРИИ Деймонските клетки
Искаме да направим някои замервания.
Измериха ме в началото.
Само основните показатели. Тези са по-детайлни.
Застани на металната плоча.
Гледай зелената светлина.
Завърти се наляво.
Сега надясно.
Какво търсите?
Ще повторим снимките за всеки случай.
Какво снимате?
Измервате Праха, нали?
Вижда ли се Прах на тези снимки?
Кой ти каза за Праха? - Едно от момичетата.
Не е вярно. Откъде си?
Вижте, докторе... Аз се къпя редовно.
Няма да намерите прах по мен.
Може би е по-сложно, отколкото мислиш.
Къде отиват децата, които си тръгват оттук?
На място за по-големи деца, разбира се.
Значи не умират? Не ги разделяте от деймоните им?
Лизи, това е философска институция,
не кланица за деца.
Сега може ли да снимам?
Добре.
Стой напълно неподвижна.
За бога! Няма ли най-сетне да оправим това?
Отправете се към най-близкия авариен изход.
Да не си забравиш обувките, Лизи.
Това става винаги след като отведат някого.
Подредете се в колона. Хайде!
Следвайте другите към изхода. Не тичайте!
Стройте се в три колони.
Лорънс Кърби? - Тук, госпожице.
Ани Падиа? - Тук, госпожице.
Роджър Парслоу?
Тук, госпожице.
Естер Манвил? - Тук, госпожице.
Баркли Картър? - Тук, госпожице.
Марта Феъруел? - Тук, госпожице.
Томи Линдзи? - Тук, госпожице.
Лизи Брукс? - Тук, госпожице.
Лизи?
Като те видях, не можах да повярвам.
И Били Коста беше тук. Отведоха го и не се е връщал.
Идва помощ, Роджър. - Помощ ли?
Циганите. - Циганите ще бъдат разгромени.
Няма да успеят. - Трябва да им помогнем,
да намерим начин да избягаме.
Това трябва да се обмисли добре.
Хванатите да нарушават правилата не изкарват много.
Не бива да се набиваме на очи.
Шейн Уолтър?
Тук, госпожице. - Бет Рийд?
Тук, госпожице.
Лайра, недей! - Имоджен Гулд?
Тук, госпожице.
Максен Банистър? - Никога не слушаш.
Дейзи Деламор?
Само ако се набием на очи, ще се измъкнем.
Отис Лавел? - Деца!
Мирувайте, или ще има последствия.
Деца, моля ви.
Кой го направи?
Спрете!
Накъде е изходът? - Има зона, в която не ни допускат.
Ако трябваше да предположа,
бих предположил, че там ще е изходът.
Чакай. Някой идва.
Какъв е този шум?
Вътре има нещо.
Това са деймони без хора.
Дейвид.
Джей.
Бриджит.
Това са деймоните на децата, които отведоха и не са се върнали.
Пише "Били". Деймона му го няма.
Това значи...
Съжалявам, Роджър.
Ти знаеш за това?!
Намерих го.
Преди да умре. Някак си е успял да избяга оттук.
Заведох го при майка му.
Лайра...
Ако деймоните са живи, къде са децата?
... осем... девет...
... десет.
Едно... две...
... три... - И Били ли изглеждаше така?
Да. - Не искам това да сполети и нас.
Алармата спря.
Трябва да се връщаме.
Лайра!
Разкажи на останалите какво става тук.
Да са готови за бягство, като дадем сигнал.
И трябва да пазят пълна тайна. Разбираш ли?
Като чуят алармата пак, това ще е сигналът.
Кажи на всички да са готови за тръгване.
Ще пием ли?
За свободата и за приключването на работата ни тук.
Говори се, че тя пътува насам. - Кога ще дойде?
Миналата седмица е била в Тролесунд.
Откакто избяга онова циганче,
тя напира да се върне тук.
Ще й покажем новата апаратура за разделяне.
Ще наблегнем на това.
На прага сме на феноменално откритие. Трябва да подчертаем това.
Да не допускаме тя да се фокусира върху грешките.
Мислиш ли, че наистина е така?
Че сме на прага на откритие?
Съмняваш ли се?
На моменти се тревожа...
Обземат ме опасения, че може би...
Че само причиняваме болка?
Колко деца трябва да умрат, преди да успеем?
Правим необходимото.
Ако се справим, ще освободим поколения от тиранията на греха.
Магистериумът ще ни уважава за свършената работа.
Ами ако не успеем?
Можем и трябва да успеем.
Експедицията до Аляска ще води полк. Джон Пари.
Какво ще си вземете от вкъщи? - Ако можех, бих взел всичко.
Бих сложил всичко в раницата,
но понеже няма как,
ще взема снимки, бурканче мармайт -
ще ми стигне за дълго време, и една количка на сина ми.
Още не съм му казал. Съжалявам, Уил.
Обяснихте ли му какво ще правите?
Всъщност беше по-лесно да обясня на него, отколкото на жена си Илейн.
Да помагаш на учени да пробиват леда,
звучи интересно за детето, не че ще запомни нещо от това.
Но ще им пиша, ще ги държа в течение, като Шакълтън.
Ще им пиша епични писма.
Ще бъде романтично.
Наистина звучи епично, полк. Пари.
Желаем ви успешна експедиция.
Защо не влизаш?
Тя знае, че наблюдаваме. Това е достатъчно засега.
Скоро ще намеря възможност.
Тя ли е?
Тя е, виждам маймунката. - Роуз, провери всички легла.
Следващото дете, което вземе, ще е от момчешката спалня.
Марта, слушай пред вратата и предупреди, като тя наближи.
Имате ли напредък? - Да.
От предния път досега пет оцеляха, най-вече заради новия сепаратор.
Много по-технологичен е от предишния модел,
затова и оцелелите са повече.
Пациентът може да е в съзнание по време на процедурата
и след това.
Забележително е.
Контактни ли са след процедурата?
Засега не можем да кажем, но първоначалните индикации...
Стават по-контактни. - Вълнуващо развитие.
Може ли да го видя в действие?
Ще го уредим. - Чудесно.
Трябва да ми помогнеш. - С какво?
Тя не бива да ме намира тук.
Ти я познаваш, нали? - Дойдох да ви спася.
Като си тръгна, всички тръгвате с мен.
Пазят ни вълци и тартари.
А отвъд тях е безкрайна ледена шир! - Идва помощ.
Циганите. Те ще ни спасят, вярвай ми.
Не вярвам на никого тук.
Тя ми е майка.
Знам какво прави.
Разделя деца от деймоните им.
Разделя ги? Това ли става?
Да.
Ако ме намери тук, не знам какво ще направи, Ани.
Трябва да ме скриеш. Моля те.
Под леглото.
Като ти кажа, се повдигни и не се пускай.
Разбра ли?
Тя идва по коридора.
По местата!
Здравейте, момичета.
Какво пропуснах?
Празни легла?
Бриджит и Лизи бяха изпратени за изследвания.
Още не са се върнали.
Знаете ли, много държа на вас.
Радвам се, че ви намирам в добро настроение.
Гледката на светналите ви личица ме прави много щастлива.
Е, момичета...
Държали сте се безупречно.
Не че съм очаквала друго.
Браво.
Внимателно! - Трябва да побързаме.
Добре.
Дръж се.
Хайде, внимателно.
Две... три...
Дръжте!
Ще избягаме оттук.
Това са безброй километри ледена шир. Ще замръзнем.
Или това, или оставате тук и ви разделят от деймоните ви.
Като дойде моментът, ще задействам алармата.
Всички да си облекат гащеризоните и да бъдат готови.
За какво?
За битка.
Лизи Брукс?
Лизи Брукс, ела с мен, ако обичаш.
Хвани деймона й!
Няма да избягаш.
Благодаря.
Правим това, което е необходимо. Нали така?
Вдигни я.
Моля ви! Не! - Пан!
Лизи! Успокой се!
Вкарайте я вътре.
Не боли, казват. - Не знаете коя съм!
Усещането е като загуба.
Хайде. - Пуснете ме!
Лизи, успокой се.
Пуснете ме!
Реакторът е активиран. - Пуснете ме!
Пуснете ме!
Разделянето е подготвено. - Пуснете ме!
Г-жа Колтър няма да иска това!
Направи нещо, Лайра! - Пуснете ме!
Затвори вратата, да не се прецака анбаромагнитната система.
Аз съм дъщеря на г-жа Колтър!
Тя няма да иска това!
Правиш нещо велико.
Част си от нещо велико. Мисли за това.
Откъде знае името на г-жа Колтър?
Дали да не я послушаме? Тя я познава!
Госпожо Колтър!
Мислех, че нещата са под контрол. - Госпожо Колтър!
Майко!
Лайра... - Майко!
Лайра!
Чакай.
Изпий това.
Със сигурност ще се почувстваш по-добре.
Запарка от лайка. Майка ми ми даваше такава, като бях разстроена.
Повечето пъти помагаше.
Бях доста емоционално дете, според всеобщото мнение.
Изненада ме, че ме нарече така.
Кой ти каза каква съм ти?
Е, вече знаеш.
Мога да отговоря на въпросите ти, ако имаш такива.
Имам.
Пий.
Ако исках да те упоя, има и други начини,
не само чрез напитка.
Лайката ще те успокои.
Браво.
Досещам се за първия въпрос.
Отговорът е, че...
Не те задържах,
защото нямаше да е добре и за двете ни.
А Азриел имаше своя представа за нещата
и го оставих да я следва.
Но причината не беше, защото не ме е било грижа.
Просто тогава не бях готова.
Лайра...
Не съм искала да ти причиня нещо лошо.
Нима?
А какви ги вършиш тук? - Ти не си засегната.
Никой няма да пипне и косъм от главата ти, Лайра.
Имаш думата ми.
Щяха да отрежат Пан от мен.
Защото не са знаели коя си.
Аз те спасих.
Заради Праха е.
Искаш Прах.
Прахът не е хубаво нещо.
Възрастните са толкова заразени, че за тях вече е късно.
Обречени са да живеят в грях, вина и разкаяние.
Правим това за по-добро бъдеще. За по-добър живот.
Живот без Пан няма да е по-добър.
Деймоните са ви чудесни другарчета и приятели, докато сте малки.
Но в така наречения пубертет -
възраст, която наближаваш, скъпа,
деймоните предизвикват най-различни проблемни мисли и чувства.
А това допуска Праха.
Една малка операцийка, и после нямаш никакви грижи.
Ако беше толкова хубаво,
трябваше да ги оставиш да го направят и да се радваш.
Всяка новост в експерименталната теология
изисква неколцина да бъдат пожертвани за общото благо.
Щом разрешим началните проблеми, това ще промени света.
Дотогава тази апаратура не е подходяща за теб.
Ами другите?
Били Коста, Роджър...
Ако са ти приятели, гарантирам, че няма да пострадат.
Били Коста е мъртъв.
Жалко.
Ще открия кой е виновен. - Ти си виновна!
Трябва да разбереш, че съм се заела
с тази тежка задача за благото на всички.
Това е призванието ми.
Съжалявам, че моята същност ти е причинила неприятности.
Един ден ще видиш положителната промяна, която съм донесла в света.
Съжалявам.
Не съм искала да ти причиня нищо лошо.
Какво ще правим сега?
Мога да те върна в спалното помещение.
А може и да останеш тук.
Бих се радвала. - Наистина ли?
Лайра...
Не мога да ти опиша колко се радвам, че те намерих пак.
А аз не мога да ти опиша колко се радвам, че бях намерена.
Миличка, ректорът на "Джордан" ти е дал нещо,
преди да си тръгнеш оттам.
Нали така?
Алетиометър.
Само че...
Мисля, че ти го е дал
само защото е искал да попадне в ръцете на лорд Азриел.
А той определено няма нужда
от още играчки, с които да пакости.
Знам, че те е предупредил да не ми казваш.
И знам, че ти не би нарушила обещанието.
Но сега трябва да избереш страна.
Трябва да избереш на кого принадлежиш.
Веднъж завинаги.
Ти ме спаси.
Не той.
И си моя майка.
Майка съм ти.
Пазех го внимателно.
Каква странна стара кутийка.
Наистина си била внимателна.
Запоил се е.
Лайра! Спри.
Това пък какво е? Пак ли някой от твоите тестове?
Не съм планирал нищо, не и докато тя е тук.
Това е сигналът. - Ти си добре!
Трябва да освободиш онези деца, които видяхме.
Ами ако не искат да дойдат?
Можеш да ги убедиш. - А ти какво ще правиш?
Това, в което съм най-добра - ще създам хаос.
Побързай, Лайра, нямаме време.
Да отидем в залата за разделяне и да унищожим машината.
Хайде!
Съблечи това, Лизи, няма да ти трябва.
Ще избягаме, елате с нас.
Не, не. Скоро ще бъдеш отново в стаята си.
Което е хубаво, там е най-доброто място за теб.
Как се казваше деймонът, който е отрязала от вас?
Николас.
Много го обичах.
Сега разбирате ли какво ви е причинила?
Какво е причинила на всички ни?
Николас...
... четири... пет...
... шест... седем...
... осем... девет... десет.
Едно... две... три...
... четири... пет...
Трябва да дойдете с мен. Махаме се оттук.
Защо не идвате?
Знам, че са ви разделили от деймоните,
но все още имате избор.
Да направите нещо
или да не направите нищо.
Ако е първото, можем да ги накараме да си платят.
Ако е второто, деймоните ви ще помнят
само болката от последния миг.
Това ли искате?
Трябва да ги спрем, за да не го правят повече.
Докторката каза, че ако вратата е отворена, системата се прецаква.
Да я прецакаме тогава.
Какво правиш?
Натискам всички копчета, докато стане нещо.
Май ще гръмне.
Да се махаме оттук, Лайра!
Съберете децата!
Изчакайте ме. Гледайте да са всички, ясно ли е?
Помощ! - Отворете ни!
Стойте!
Спокойно, деца. Не се бунтувайте и не вършете глупости.
Правете каквото ви се казва, става ли?
Кажи ми, помниш ли Били Коста?
Не бях виновен аз. Само изпълнявах заповеди.
Той беше дете!
Дойдохме да ви спасим.
Елате, момичета. Не се страхувайте от нас.
Глупаво дете! Стой мирна, и няма да те убия!
Защо се забавихте? - И аз се радвам да те видя.
Трябва да измъкнем децата оттук. Хайде.
Пак заповядай.
Само толкова ли можеш?
Вземете това дете, то е ценното.
Децата ни трябват живи, останалите ги убийте!
Били ни показа, че можем да избягаме.
Да се спасим от това място.
Върви.
Има още много работа. - Върви.
Не си дошла на Север само за това.
Баща ми.
Трябва да го освободя.
На добър час!
Това ли е шофьорът на балона? - Летец, малкият. Лий Скорсби.
А това е... - Йорек.
Йорек, а? - Да.
Не си го представях така.
Всички се надявахме да е по-хубав.
Трябва да отлитаме.
Понасяш ли високото, Роджър? - Не особено.
Ще се научиш. "Шофьорът на балона"!
Да тръгваме!
Реших, че ще ви трябва помощ. - Благодаря, г-це Пекала.
Радвам се да ви видя в небето, г-н Скорсби.
Деймонът ви ме проучва.
Отдавна не сме ви виждали.
Впечатляваща намеса. - Благодаря.
Един въпрос. Какво можем да очакваме по пътя си?
Колко бъркотия и хаос?
Може да има бой, но сте се били и преди.
На драго сърце, но ситуацията става по-сложна,
моята също.
Детето има велика орис.
Ще предизвиква и разрешава конфликти.
Значи тя е в центъра на всичко?
По-ценна е, отколкото подозира.
Съдбата не само на този свят зависи от нея.
Договорката ми с циганите беше за Болвангар.
Но това... Това е нещо съвсем друго.
Ще трябва нова договорка и заплащане.
Тя ще има нужда от вас, Лий.
Човек трябва да има избор дали да воюва, или не.
И вие се нуждаете от нея.
Имах други очаквания за този разговор.
Така ли? - Надявах се да ми изкрънкате пари,
а вие ме атакувахте със...
С любов.
Чудесно.
Полярната звезда ще ви заведе при Азриел.
Вятърът е силен. Вие сте умел навигатор.
Значи от нея зависи съдбата на всичко,
а аз отговарям за нея.
Светът е във вашите ръце, г-н Скорсби.
И се радвам, че е така.
Впечатляващо. - Да.
И искат точно теб в отбора си?! - Млъкни, Хестър.
Горките създания. Вече дори не могат да говорят.
Насам.
Клетките са натоварени. Готови сме за тръгване.
Тръгваме!
Тревожа се какво ще стане, като ги приберем.
Защо? Ще ги върнем на родителите им.
А ако не ги приемат? Дори хора, които са ги обичали,
може да се уплашат от това, че са различни.
Отхвърлените ще дойдат да живеят с нас.
Ти направи нещо добро.
Поне се бихме с тях.
Не само се бихме, а ги победихме.
Били няма да е последната им жертва, но вече ще им е много по-трудно.
Мислех, че ще го върнем у дома, Меги.
Той би се гордял с нас.
Помогнахме на другите деца, помогнахме на Лайра.
Тя определено е борец.
Напомня ми за някого.
Скални таласъми!
Мразя скални таласъми.
Дръжте се здраво, малко ще друса. Йорек, виждаш ли други?
Не, чисто е. Явно си задобрял в стрелбата.
Лайра!
Лий!
Лайра! Дръж се, ще те хвана. - Лий!
Изтегли я, Лий! - Дръж се!
Хвани ръката ми!
Лайра!
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО