Вещиците чуват безсмъртните шептения
на тези, които преминават между световете.
Те говорят за момиче, орисано да доведе края на ориста.
Ако му се каже какво трябва да прави, ще се провали.
Но няма да е само по пътя си.
Има едно момче
и съдбите на двамата са преплетени.
Заедно те ще променят всичко.
Внимавай отзад, Тони! - Внимавам.
Оръжията ни трябват, пази ги.
Пазя ги. - Защо не ходите, г-н Скорсби?
По три причини. Първо, страдам от шипове.
Второ, някой трябва да пази балона. - Аз мога да го пазя.
За това се иска компетентност. - Та аз съм компетентна.
Опасна си, малката, признавам.
И трето, защо да ходя, като мога да се возя?
Защо не летите с балона? - Пазя го за когато потрябва.
Но с него ще можете да виждате надалече.
Ние виждаме.
Деймонът на вещицата е по-добър разузнавач от мен.
Г-н Скорсби? - Наричай ме Лий.
Нали ще успеем? Нали ще върнем децата?
Ако бях комарджия, щях да заложа на "не", а аз съм комарджия.
Но по лицето ти познавам, че искаш да кажа "да", така че... Да.
Не е лесно да ви харесва човек, Лий.
Казвали са ми го.
Значи той се прибира по обед? - Всеки ден.
И се грижи за нея постоянно?
Така изглежда.
Без участието на службите ви?
Не съм забелязал социални служби.
Значи никой не идва да ги наглежда?
Ето го.
Точно навреме.
Изглежда свястно хлапе.
ТЪМНИТЕ МУ МАТЕРИИ Изгубеното момче
Лайра! - Викали сте ме.
Права беше, че мечокът ще ни трябва.
Изглежда внушително, нали?
Искам да се допиташ до уреда със символите.
Разбери как охраняват това място - Болвангар.
С тартари.
Рота тартари пази станцията, лорд Фаа.
Навсякъде има огради.
Шейсетима мъже с пушки и по-големи оръжия.
Уредът се опитва да ми каже още нещо.
Да ме предупреди за нещо.
Подозирам, че се опитва да те предупреди за всичко.
Чака ни кръвопролитие.
Но сме готови.
Теглете, момчета!
Ако сега ви се струва трудно, почакайте да стигнем снега и леда.
Алетиометърът ми каза... Питах го за Болвангар...
Здравей, Лайра. - Здравейте.
Той ми каза за следващата долина. За село, в което има нещо ужасно.
Хората са уплашени от...
Да?
От призрак, мисля.
Или нещо подобно. Свързано е с нашата цел, но не знам как.
Мисля, че трябва да отида. - Сега ли?
Ще отида сама.
Значи искаш да те пусна сама
да търсиш някакъв ужасяващ призрак?
Трябва да отидем в Болвангар да спасим децата си.
Забравила ли си колко настървено те издирват?
Майка ми ли?
Не мога да се боя от нея цял живот. Вие ми го казахте.
Добре...
Ще ти дам още причини. Имаме нужда от теб.
Предстои ни два дена път, всичко може да ни сполети.
Твоите умения с алетиометъра ни пазят.
Алетиометърът казва, че трябва да отида.
Ами...
Мама Коста е ей там.
Искаш ли да й кажеш, че синът й трябва да почака,
защото ти е щукнало да идеш някъде?
Не ми е "щукнало"! Вярвам на уреда.
Не знам защо, но трябва да отида.
Не можем да те пуснем, Лайра.
Задачата ни е по-важна. Съжалявам.
Вярваш ли ми?
Ще ядеш ли с нас?
Трябва да отида в едно рибарско селище.
Алетиометърът ме праща там, но отец Корам не ме пуска.
Каза ли защо?
Искат да продължат към Болвангар,
защото трябва да спасят Били.
И Роджър.
Тони, наглеждай гозбата. - Ще я загоря.
Все едно.
Какво има в това село?
Не съм сигурна, но е възможно да е...
... някакъв призрак.
Там е станало нещо ужасно.
Защо е важен този призрак?
Не знам. Но може да е важна насока.
Да ни помогне с Роджър и Били.
Искаш да ти вярвам заради... - Не.
Не, моля те да вярваш на това.
Искаш много от мен. Трябва да помисля.
Откачалник!
Илейн? Илейн, нали?
Чарлс Латром.
Не знам кой сте. - Знаете.
С Джон бяхме заедно в Глазгоу, сигурно преди 20 години.
Тогава бях лейтенант.
Сигурно съм много остарял.
Но вие не сте мръднали.
Приятел на Джон, казвате? - Бях в Оксфорд по работа.
Реших да се отбия, току-виж го намеря.
Не мога да повярвам, мина толкова време!
Джон вкъщи ли е?
Джон умря.
Умрял е?!
Това е ужасна новина.
Кога? - Преди 13 години.
Трябваше да ме уведомят. Искам да кажа...
Съболезнования. - Трябва да тръгвам.
Как почина?
Експедицията им се изгуби в Аляска.
Така и не намериха телата в бурята.
Той не се върна.
Ако мога да ви бъда полезен с нещо,
това е номерът ми.
Съжалявам.
Той беше добър човек.
Този път по-полека, момчета.
Хайде. Начало!
Дръжте ръцете високо.
Добре, Уил. Точно така.
Стой в центъра.
По-стегнато!
Едно, две, три...
Браво. Ставай по-бързо, Уил.
Едно, две, три...
Изчакай го да стане!
Уилям!
Уил! Уилям!
Уилям!
Знам, че не биваше да идвам. - Мама идва да те спаси.
Имах посетител и...
Не знаех къде другаде да отида.
Имала е посетител, а? От космоса ли? - Само исках да те видя.
Елате да седнете, г-жо Пари. Насам.
Ето тук. Всичко е наред.
Не исках да създавам суматоха. Ще си вървя.
Идва и си отива...
Бип-бип! Майка ти е луда, Пари.
Спрете!
Тоби! Ела тук! Спрете!
Какво ви прихваща, по дяволите?
Той първи ме фаулира. - Достатъчно за днес.
Догони я.
Мамо!
Съжалявам, не биваше да го правя.
Не исках да идвам, но трябваше. - Ела да влезем.
Отивах до магазина за яйца, а те ме следяха.
Не са. - Имаше един мъж.
Питаше за баща ти.
Разбира се.
Какво правиш?
Ела вътре, трябва да си взема нещата.
Мамо?
Хайде влез вътре.
Става ли?
Хайде.
Уил?
Тя добре ли е? - В момента е в лош период.
Ще мине. Знам какво мислят хората...
За нейно добро е да не ти пука какво мислят хората.
Но ако тя или ти имате нужда от...
Само е малко неспокойна.
Не съм изложен на риск.
Вратата ми е винаги отворена.
Знам, че нещата не са... - Ние сме добре.
Дано е така.
Да вървим, мамо.
Хайде да се прибираме.
Ще те заболи главата от толкова взиране.
Търся баща си.
След като спасим Роджър, може да спасим и него.
Правилно го търси там горе.
Той прав ли е, Кайза? Има ли град в Сиянието?
Той вярва, че е така.
Според Магистериума той смята да използва Праха по някакъв начин,
за да направи мост между този свят и света отвъд Аврора.
Затова ли са го пленили? - По заповед на Магистериума.
Мечките го пазят.
Но крал Йофур е хитър и двуличен
и позволява на баща ти да продължи работата си под домашен арест.
Знаеш ли какво търся в това рибарско селище?
Не, но знам, че си права да искаш да отидеш.
Трябва да вярваш на инстинктите си, Лайра.
Къде отиват според теб?
Знам не повече от теб.
Говори с Джон Фаа сутринта.
Серафина...
Все същата си, каквато те оставих.
И ти не си се променил много.
Сигурно.
Корам, аз съм на повече от 300 години.
Не си толкова стар, че да не виждам мъжа вътре в теб.
Не знаех дали ще искаш да ме видиш. - Не исках.
Ходил си при консула ни. - Нямах избор.
Нуждаем се от помощта ви, Серафина.
Погледни ни.
Отиваме в битка малобройни и зле подготвени.
А те ще са готови.
Но въпреки това ще се биете. - Крадат децата ни.
Явно си намерил борческия си дух.
Синът ни бе покосен от болест.
Тези деца са отвличани от хора.
Които трябва да бъдат спрени.
Дори да съм твърде слаб да се бия,
мой дълг е да се опитам!
Магистериумът ли?
Да. Лудост е да излизаме срещу тях, но не можем да стоим безучастно.
При все това... Азриел не е с всичкия си.
Търси други светове, а трябва да се съсредоточи върху този.
Прав е да търси.
Така ли?
Вещиците знаят за другите светове от хилядолетия.
Съвсем близо сме до тях.
Не можем да докоснем, видим или чуем другите светове,
освен в Северното сияние. - Защо там?
Заредените частици в него разреждат материята в този свят.
В този момент всичко може да стане.
Всичко ли?
Не и това.
Не и той.
Трябва да тръгвам, за да говоря с посестримите си.
Ще те видя ли пак?
Кайза ще продължи да ви води.
Аз виждам всичко, което вижда той.
Ще помагам, когато мога.
Но Азриел ще предизвика голяма война и Магистериумът го знае.
Вече и вещиците не сме единни като някога.
Никога не е имало момент,
когато да не съм мислил за теб.
Или за него.
Довиждане, Корам.
Сигурна ли си, че тази машинка не те будалка?
Никога не ме будалка, лорд Фаа.
Наричаш ме "лорд Фаа", като искаш нещо,
и "Джон Фаа", като не искаш. Съзнаваш ли го?
Не, лорд Фаа.
Йорек Бирнисон, искаш ли да отидеш с това дете?
Ако нямаш нужда от мен.
Имам нужда. Но тя настоява, и ще й се доверя.
Заведи я, където иска да отиде.
Това е заповед, Лайра. Разбираш ли? - Да, лорд Фаа.
Като намериш това, което търсиш, идваш при нас.
Искам до утре вечер да си се върнала в лагера.
Благодаря, лорд Фаа. Няма да ви разочаровам.
Нямаше как да пропусна това. Първата езда на Йорек.
Не съм тежка. - Аз пък не съм кон.
Малката, нали този ала-бала-метър не те лъже?
Не лъже.
И аз му вярвам. - Чух за призраци.
Ще търсиш призрак, значи? - Така мисля.
Това разумно ли е?
Досега не съм чувал Лий Скорсби да призовава към разум.
Ще я върна.
Дръж се здраво.
Няма да те дундуркам.
Да се слушате взаимно, ей!
Внимателно.
Същият си като него.
Като баща си.
Казвала си ми го и преди.
Но не мисля, че е вярно.
Обичам те. Нали знаеш, че много те обичам?
Тежко ми е, че съм такава. Този мъж сутринта ме разстрои.
И аз те обичам, мамо. Не говори така.
Хайде, яж. Трябва да хапнеш.
И готвиш като баща си.
Не помня готвенето му. - От нищо правеше истинско угощение.
Това е омлет, не угощение.
И си добър като него. Имаш неговия темперамент.
Все искаше да защитава слабите,
тръгна по широкия свят и...
... намери начин да го прави.
И ти ще вървиш по неговите стъпки.
Ще поемеш щафетата.
Щафетата ли?
Какво значи това? - Той не беше свършил.
Имаше да води още битки. - Какви битки?
Не виждаш ли? Светът е нагоре с краката.
Само изключителни хора могат да го оправят.
Изключителни хора като баща ти и теб.
Аз не съм изключителен.
Нещо е различно тук. - Какво?
Килимът е преместен. Има следи по мокета.
Някой е влизал тук! - Пиеш ли си лекарствата редовно?
Не си на себе си.
Някой е влизал, Уил. - Седни и яж, моля те.
Мамо, успокой се. Беше седнала да ядеш.
Влизали са. Може да не забелязваш, но са влизали.
Какво има там, мамо?
Не мога, не е...
Какво има там? - Не е за теб.
Тези не са за теб. - Кажи ми какво е това, мамо.
Плашиш ме.
Писма.
От баща ти.
Важни са.
Писма от него?
Не си казвала нищо за... - Не.
Не.
Не бива да... Трябва да те пазя.
Да ме пазиш ли? - Още не си готов.
Просто...
Не ми обръщай внимание.
Не е нищо важно.
Нищо важно.
Имаш ли храна?
Мама Коста ми сложи хляб и яйца.
Студено е, а ти си топъл.
Не исках да нахалствам.
Може да се топлиш.
Не ти ли е самотно без деймон?
Мечките живеят поединично. - Поединично ли?
Ами мечките в Свалбард? Не са ли хиляди?
Не исках да те обидя.
Само ми е любопитно.
Държат баща ми в плен там.
Затворник е в Свалбард.
Аз не съм свалбардска мечка.
Мислех, че си. Така ми казаха.
Бях свалбардска мечка, със състояние и положение.
Бях принц. Но наруших правилата и ме изгониха.
Какво си направил?
Убих друга мечка.
Коя? - Не това е важното.
А кое?
Защо я убих.
Мечките не бива да убиват себеподобни.
Но аз го направих. Не бях на себе си.
За това престъпление с право ми отнеха положението и титлата.
Бях прокуден, а Йофур Ракнисон стана крал.
Ако баща ти е пленник на свалбардските мечки,
няма да успее да избяга.
Ще намери начин. - Един удар смазва черепа на тюлен.
Или чупи гръбнака на човек. Или откъсва крайник.
А можем и да хапем.
Той ще ги надхитри.
Мечките надушват хитростите и номерата без проблем.
Виждаме по начин, забравен от хората.
Не можеш да надхитриш мечка. - Не познаваш баща ми.
Той успя да ме заблуди, че ми е чичо,
че родителите ми са мъртви,
не ми каза коя е истинската ми майка,
а веднъж, като се опитаха да го отровят...
Но ти не си мечка. - Грешиш.
Със сигурност има нещо мечешко в мен.
Ще видиш.
Мамо?
Размислих. Ако искаш, може да прочетеш писмата.
Скоро може да имаш нужда от тях.
Не. Те са писани до теб.
Само исках да ти кажа лека нощ.
Това е мястото, което видях.
Нали не те е страх?
Още не. Но като дойде страхът, ще го овладея.
Значи ни чака и по-лошо.
Нещо не е наред.
Къде са хората?
Това е мястото.
Лайра!
Знаеш ли какво правиш?
Не.
Но се надявам, че е правилно.
Каквото и да е това, което търсиш, то е там вътре.
Да вляза ли с теб?
Ще отида сама.
Стой тук на пост.
Пан, стресираш ме.
Не искам Йорек да ме види така.
Когато страхът дойде,
ще го овладея.
Когато страхът дойде, ще го овладея.
Не стой тук, Лайра.
Върни се, веднага!
Пан, недей.
Моля те!
Трябва да вярваме на алетиометъра.
Когато страхът дойде, ще го овладея.
Когато страхът дойде,
ще го овладея.
Когато страхът дойде,
ще го овладея.
Едно...
Две...
Лайра, това наистина ли е този, който си мисля?
Три. Били...
Откога ли е тук? Откъде е дошъл?
И къде е деймонът му?
Няма деймон!
Не, Лайра, стой настрана.
Били, къде е Ратър?
Знам, че трябва да му помогнем, но ме е страх.
Да вървим.
Хайде, Били Коста.
Майка ти те чака.
Нека те заведа при нея.
Били! Това моят Били ли е? - Ела, синко.
Къде е Ратър? Къде е деймонът му?
Това моят Били ли е?
Били, къде е Ратър?
Дай да ти помогна, Меги.
Занеси го вътре да се стопли.
По-добре ги остави.
Вярвай ми, наистина те обичат, но сега...
... не искат да си там.
Той беше...
... без деймона си. Като някакъв призрак.
Алетиометърът беше прав.
Сякаш...
Сякаш той не беше там.
Дори не ме чуваше.
Явно това правят. Това вземат.
Ужасно!
По-лошо е от всичко.
Защо им е да вземат нечий деймон?
Заради контрол.
Ако можеш да премахнеш душата на някого,
можеш да направиш всичко.
Рунтавият ни приятел не е много по чувствата.
Никога не е бил. Като съмне, ще се върне.
Ти постъпи много смело, малката.
Направи добро дело. Гордея се с теб.
Довери се на инстинкта си, намери Били.
Ела.
Какво са му направили, мамо?
Защо са взели Ратър?
С каква цел?
Вече нищо не можем да направим.
Били?
Мама е.
Погледни ме.
Мълчи, мъниче, успокой се.
Усети светлината в теб и светлината в мен.
Усмири се и кротувай.
Моята любов ще те пази винаги.
Мълчи, мъниче, успокой се.
Очакват те могъщите звезди, принце мой.
Мълчи, мъниче, успокой се.
Усети светлината в теб и светлината в мен.
Пускам те.
Ние ще се справим.
Може да отидеш при Ратър. - Не...
Може да отидеш при Ратър.
Ние ще се оправим.
Не знам защо ме извика, но дано е важно.
Наблюдаваш ли още къщата? - Разбира се.
Добре.
Има защо. - В смисъл?
Хакнах банковата сметка на жената.
И...
Намерих парична следа. - Каква?
Преди да тръгне, Пари е открил сметка,
която прехвърля малка сума в сметката на жена му
всеки месец. - Колко пари?
Скромна сума, но не това е важното.
Въпросът е, че сумата продължава да идва.
Колкото и да е внесъл в сметката,
е знаел, че плаща за маратон,
а не за спринт.
Знаел е, че няма да го има дълго време.
И преди това е бил на експедиции и военни мисии,
но тогава е преценил,
че трябва да подсигури семейството си дългосрочно.
Продължавай. - Знаел е за прозореца.
Или за нещо подобно.
Искал е да се погрижи за семейството си.
Ако е знаел предварително... - Сигурно в къщата има отговори.
Хартиена следа.
Намери я, и може да разбереш къде и как преминава той.
Харесва ми този лов на мишки.
Забавно е.
Лайра?
Лайра!
Той е умрял.
Сигурно е бродил дни наред, премръзнал, изтощен.
Може ли да го видя?
Разбира се.
Вече знаем на какви ужасни неща са способни тези хора.
Дългът ни е по-ясен от всякога.
Трябва да се бием.
Трябва да убиваме!
Скъпи синко...
Душата ти никога не те напуска.
Скъпи синко...
Бог никога не те изоставя.
Скъпи синко...
Ти си Божие чадо.
Скъпи синко...
Душата ти никога не те напуска.
Синко мой...
Ти си Божие чадо.
Лайра! Чух нещо отвън.
Ела! Помогни ми!
Двама души.
По-бързо! Елате да помогнете!
Закъсняхте. - Теренът беше неравен.
Отне два дена вместо един.
Водим още едно дете.
Ако не са деца, нямаме полза от тях.
Достатъчно малка е.
Откъде е?
Къде я намерихте?
Има ли име изобщо?
Имаш ли име?
Лизи... Брукс.
Лизи, а?
А деймонът ти...
Пор ли е?
Ясно.
Наистина е достатъчно малка.
Чудесно.
Добре.
Може да вървиш.
Ела с мен. Сестра Клара, би ли завела...
Съжалявам, забравих... - Лизи.
Погрижи се за нея.
Разбира се, докторе.
Ела с мен, мила.
Тя изглежда на прага на промяната, не мислиш ли?
Да, докторе.
Тя е категория "А". Подготви я за незабавна обработка.
Съблечи всичко.
Ще те прегледаме набързо, да се уверим, че си здрава,
и ще ти дадем чисти дрехи.
С кого дойде тук, Лизи? - С баща ми.
Карахме пушени листа от Нова Дания.
Щяхме да ги разменим за кожи.
Всичко ли? - Всичко.
И аз виждам. Същият костюм като на Били.
Това е, Пан.
Това е Болвангар.
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО