Тази история започва в друг свят.
Свят, който хем прилича, хем не прилича на вашия.
Тук човешката душа приема физическата форма на животно,
наречено "деймон".
Връзката между човек и деймон е свещена.
От векове наред този свят е под контрола
на всемогъщия Магистериум.
С изключение на дивия Север,
където вещици шептят едно пророчество.
Пророчество за дете с велика орис.
По време на Голямото наводнение това дете е доведено в Оксфорд.
Отворете вратата!
Какво става тук, за бога?
Това са Лайра и Панталеймон. - Азриел...
Позовавам се на правото на академично убежище.
Академично убежище ли?
Колеж "Джордан" е учебно заведение, не е подходящо място за дете.
Тя е в опасност извън колежа.
Нямам избор.
Нямам избор! Пазете я!
12 години по-късно
Лайра, правилата са прости. - Знаем правилата, Пан.
Но не ги спазваш. - Въпреки това ги знам.
Този път трябва да победим. - Хайде, брой.
Три, две, едно!
Ей! Не е честно!
Лайра!
Извинете, г-жо Удридж. После ще ви помогна с чистенето.
Лайра! В час!
Физкултура, ректоре. Здрав дух в здраво тяло.
Роджър, насам! Знам пряк път. - Сигурна ли си?
Лайра!
Лайра, чакай! Повече няма да те слушам, Салсилия.
Лайра!
Мошеничка! Знаеш, че мразя това място.
Лайра?
Па!
В тези ковчези има скелети.
Във всички ковчези има скелети, това им е целта.
Да, но тези се виждат.
Само в отворените ковчези.
Човек се чуди какво има в затворените.
Не съм се чудил.
Защо деймоните изчезват, като умреш?
А от хората остават тези гадни скелети.
Питаш ли се какво животно ще остане Пан,
като спре да се видоизменя?
Да, мисля си за това.
И сме го обсъждали с Пан.
Той смята, че ще е лъв. - Не е вярно!
Според мен ще остане ленивец или морско свинче.
Каза, че искаш нещо хитро, например лисица.
А ти какво мислиш, че ще остане Салсилия?
Белка или домашна котка.
Да пием за това. - Да пием?!
Лайра!
Трябва да тръгваме.
Бурята идва.
Още не.
Ще имаме достатъчно време. Трябва ми още една снимка.
Трябва да намерим как да слезем от планината.
Събирай си нещата. - Добре де.
По-бързо.
Слизай на дясната страна.
Торолд! Мисля, че стана!
От Магистериума не са навлизали толкова на север,
но наистина си мисля, че поемаме голям риск.
Трудно ще убедим колеж "Джордан".
Трябва да съм сигурен в откритията, преди да отида там.
Дай.
Така...
Чисти ли са ръцете ти? - Да, господине.
Вземи.
Нека бурята отмине.
Най-сетне е време да устроим зрелище за преподавателите.
Сутринта тръгваме на юг.
Но ще вземем и един приятел.
Ако аз не мога да ги убедя, той ще успее.
ТЪМНИТЕ МУ МАТЕРИИ "Джордан" на Лайра
... деймоните ви ще приемат истинската си форма
и ще бъдете като богове, ще различавате добро и зло.
Лайра, опитай се да останеш будна.
Будна съм, слушам. Аз съм бог, различавам добро и зло.
"Като богове", Лайра.
Магистериумът не допуска богохулстване.
Мислех, че сме под академично убежище.
Да. Не бива да злоупотребяваме с тази привилегия.
Без академичното убежище ти нямаше да си тук, аз също.
Добре ще е да го запомниш, Лайра.
Лайра, чичо ти! - Докъде бяхме...
А, да.
Най-сетне ще мога да отида с него на Север.
Не върши глупости, Лайра.
Библиотекарю, ще ми прочетете ли текста
за мотивите на Змията в Райската градина?
Не съм роден да те забавлявам.
Магистериумът няма да одобри... - Моля ви!
Къде е този текст? А, да...
Качили сме го горе, а? Къде ли сме го сложили?
А, ето го.
Благодаря ти, Серена.
Дай.
Лайра?
Това не е ли глупаво?
Достатъчно се позабавлява.
Не е достатъчно.
Той е тук.
Азриел.
Време е.
Недей! Забранено е да се влиза в стаята за отдих.
Не и за срещи с роднини.
На косъм беше, признавам.
Това ли е токайското? - Да, господине.
Реколта 1938-а, както поръчахте.
Лорд Азриел го харесваше, доколкото си спомням.
Добре, а сега ме остави.
Направи го.
Хайде!
Пан...
Не знаем какво е сипал.
Ако е безвредно, защо да отпраща иконома?
Ректорът е свестен човек. Винаги е бил добър с нас.
Той иска да отрови чичо ми, Пан.
Ректорът поръча да отворя виното специално за вас, милорд.
Не очаквах да бъда безпокоен, Рен.
Останали са само три дузини бутилки от '38-а.
Нищо хубаво не е вечно.
Милорд...
Трябва да си починем.
Ако вечерта протече по план, скоро няма да спим.
Лайра?! Какво правиш? - Пусни ме и ще ти кажа.
Първо ще ти счупя ръката. - Във виното има отрова!
Видях ректора да сипва отрова. - Видяла си го, казваш?
Да. Изсипа един бял прах.
Пан смята, че драматизирам, но...
Виждаш ли? Не лъжа.
Защо ректорът иска да те отрови? Мислех, че ни е приятел.
Колко непохватно.
Опитват се да те убият, а ти унищожаваш доказателствата?
По-тихо!
Не е сигурно дали е така. И да, унищожавам ги.
Редно е да направиш нещо.
Правя нещо.
Чудя се защо ректорът би искал това.
Сигурно има причина.
На негово място и аз щях да се боя от мен.
Чаках повече от година да те видя.
И нищо.
Ядосваш ме! - А ти си силна, или поне беше.
Искаш ли да ти възложа задача? Ще ти е малко тясно.
Не искам задача. - Трябва да шпионираш ректора.
Особено когато се споменава Прахът.
Ще можеш ли?
Бързо, някой идва. Ето така. По-живо де!
Ако шукнеш, няма да те спасявам. Ще се оправяш сама.
Разбра ли? - Да.
Стана малко произшествие.
Много жалко.
Разбрах, че били останали едва три дузини бутилки.
Пазете тази дискусия в тайна.
Правилно. - Дори от Магистериума.
Колеж "Джордан" няма да става място на клюки,
слухове и опасни спорове.
Ученолюбието и академичната ни свобода
са твърде ценни.
Правилно.
Лорд Азриел.
Благодаря, ректоре.
Както някои от вас знаят, преди 12 месеца отидох в Севера
на дипломатична мисия при краля на Лапландия.
Това бе официалният претекст.
Истинската ми цел бе да стигна още по на север, до самите ледове,
за да се опитам да разбера какво е станало с експедицията на Груман.
Ще ви покажа първите си открития.
Тази фотограма е със стандартна емулсия от сребърен нитрат.
Но въпросния ден направих две фотограми.
Втората е със специална емулсия.
Откъде идва тази светлина? - Не е светлина.
Това е Прах. - Прах?!
Но как? - Невъзможно!
Какво е "прах"? - Трябва да видя какво им показва.
Казвам ви, че е Прах, господа.
Излиза като светлина,
защото частици от Праха реагират с тази емулсия
както фотоните реагират със стандартната емулсия.
Силуетът на мъжа се вижда,
но искам да обърнете внимание на детето.
То не се вижда ясно, защото не привлича Прах.
Точно това е идеята, като имаме предвид естеството на Праха.
Възрастните сме заобиколени от Прах.
Той почти ни поглъща.
Но изглежда, че при децата не е така.
Смятам, че това е доказателство,
че само възрастните привличат Праха,
както от Магистериума винаги са подозирали.
Но следващото ми откритие е може би още по-еретично.
Азриел, много внимавайте!
Тепърва става интересно, ректоре.
В едно от последните си съобщения до Академията в Берлин
Груман споменава природно явление,
което се наблюдава само на Север.
Мисля, че е имал предвид това.
Направих тази фотограма преди няколко дни.
Аврора. Северното сияние. - Точно така.
С обикновената емулсия.
А сега ще ви го покажа с моята емулсия.
Град в небето.
Какво?! - Какво е това?
Прекрасно е.
Множество светове, от които Магистериумът контролира само един.
Светове, които се виждат
само чрез това противно вещество - Праха!
Излезте! Не може да слушаме това.
Трябва да го слушате, ректоре.
Това са еретични твърдения! - Необходими твърдения.
Смятам, че Груман е намерил доказателства за тези светове,
и е платил с живота си. - С живота си?!
Намерих тялото му в ледовете на Свалбард.
Донесох главата му, както подобава на член на този колеж.
Вие го познавахте най-добре, помощник-ректоре.
Зрението ми е замъглено, а ледът е мръсен,
но може и да е Груман. - Кой би го направил?
Вероятно от Магистериума са искали да заличат следите си,
за да не разберем, или както би казал ректорът,
да останем академично свободни.
Господа, в момента се води война
между тези, които искат да сме в неведение,
и тези като Груман, готови да се бият
за истинската академична свобода.
Господа, той беше член на този колеж.
Делото му бе много важно и искам средства за продължаването му.
Кой ще застане срещу мен?
Радвай се, ясен е пътят пред теб.
За всички пътувания, които предстоят.
Радвай се, пътят ти е определен.
С твоя деймон ще се върнете при пламъка неразделени.
Тук сме да изкажем благодарност и почит.
Деймонът на сина ми зае постоянната форма на ястреб.
Люба - "душа". Другар и пазител на сина ми.
Приветствам те в постоянната ти форма
в семейството си, при момчетата ми и при доверието ми.
Този пръстен свидетелства за установяването на деймона ти
и твоето възмъжаване.
Кой ще напътства Люба и Тони?
Ние със Сура.
Благодаря, Бенджамин де Ройтър.
Както символизира пръстенът,
изкован от среброто, което всички вие дарихте...
Направихме го от сърце.
... ви молим да спазвате циганските обичаи.
Може да ни смятат за маргинали,
но сме едно голямо семейство.
Затова молим
теб и Люба да пазите и да се борите за свободите на всички,
независимо от препятствията.
Приемате ли и двамата нашите традиции?
Да.
Да, приемаме ги.
Да!
Губя малкото си момченце. - Недей така, мамо.
И двете си момченца.
Той ми досаждаше целия ден и цялата вечер преди церемонията.
Ти вече си мъж.
Браво, Тони. - Благодаря.
А той остана дете.
Не знае дали още си големият му брат.
Разбира се, че съм.
Хайде, настигни Били и му кажи.
Ратър, какво има?
Ратър, не!
Виждали ли сте Били?
Били, къде си?
Били, тук ли си?
Пусни ме!
Помощ!
Момичето...
Какво? А, да.
Съгласиха ли се да ти дадат пари?
Точно сега ли се събуди?
Да, съгласиха се. - Какво е Прахът?
Не те засяга.
Засяга ме.
Ти ми заръча да шпионирам, сега трябва да ми обясниш.
Лайра, има неща, които...
Има неща,
за които е по-добре да не разбираш още.
Може ли да видя главата?
Не.
Как си представяш, че бих ти я показал?!
Можем ли още да вярваме на ректора?
Не вярвам на никого.
Заспивай, Лайра.
Вземи ме с теб на Север.
Лека нощ.
Не знам как, но е разбрал. Нарочно е излял гарафата.
Простете, ректоре, но изпитвам облекчение.
Не ми харесваше идеята да убиваме някого.
На никого не му харесваше, Чарлс.
Но съдбата на "Джордан" зависеше от това.
Задава се промяна, която заплашва всички ни,
а алетиометърът предупреждава за ужасни последствия,
ако Азриел продължи с изследванията си.
Отгоре на всичко и детето ще бъде въвлечено.
Заради Лайра ли е всичко това? - Да.
Тя има роля, и то съществена.
Но няма да осъзнава какво върши.
Тя е едно невинно дете. - И трябва да остане такова.
Трябва да пазим и нея, и реномето на колежа.
Но е малко вероятно ереста на Азриел да не стигне до Магистериума.
Значи предлагаш да я пуснем?
Алетиометърът казва, че тя трябва да осъществи пътуване.
Какво пътуване?
Такова, което включва голямо предателство.
Кой ще я предаде? Азриел ли?
Това е най-тъжното.
Тя ще бъде предателката.
А преживяването ще бъде ужасно.
Може да я задържим тук. Трябва!
Знам, че сте загрижен за нея.
Бяхте отличен учител за нея, Чарлс,
но можем само да се страхуваме за нея.
И от нея.
По-бързо!
Най-сетне! Умирам от глад.
Взех ти една наденичка повече. - Тоест взел си я за себе си.
Може и да е вярно.
Снощи пропуснах вечерята.
Забелязах. Къде беше? - В един шкаф.
Цялата вечер ли? - Почти.
Сложно е за обяснение.
Чувал ли си за Праха? - Праха?!
Сигурно нямаш предвид това, което бършем?
Откъде да започна? - Добре ли си, Лайра?
Само мисля на глас. - Ами... Трябва да знаеш две неща.
Изчезнало е едно циганско момче - Били Коста.
Били Коста? Помня го. Братчето на Тони.
Някои говорят за някакъв мъж със светли очи,
други описват пеещ мъж с деймон лисица.
Сигурно са Гладниците.
Гладниците?! Казвала съм ти, че това е мит. Те не съществуват.
Циганите ще намерят Били.
Хубаво, но после да не кажеш, че не съм ти казал.
И второто.
Чичо ти приготвя дирижабъл за заминаване.
Не без мен!
Лайра!
Чичо!
Какво? Какво правиш тук? Зает съм.
Няма да заминаваш! - Не мога да остана.
От Магистериума сигурно вече ме търсят.
А и получих това, за което дойдох.
Бъди послушна и учи. Ще се видим на връщане.
Моля те, чичо, почти не сме говорили!
Трябва да тръгваме.
Моля те, чичо! - Пригответе се!
Лайра, съжалявам, но сега нямам време за теб.
Върви.
Обеща, че ще ме вземеш на Север.
Вземи ме с теб, ще имаме много време.
Северът не е място за дете.
Така ли изглеждаше? - Кое?
Дирижабълът, с който са загинали родителите ми.
Не, беше по-малък.
Тя е по-добра, отколкото мислиш.
Специална е.
Всички са специални.
Къде...
Търсихме тук и тук. Не открихме нищо.
Лорд Фаа. - Къде е Мама Коста?
Чака на лодката, в случай че Били иде там.
А останалите?
Полицията не прояви интерес.
Не се учудвам. - Сами организираме издирване.
Едната група тръгна на север от моста Модлин.
Без резултат. Разделихме Йерихон, оградихме станцията за дирижабли.
Джон?
Гладниците сигурно вече са го извели от Оксфорд.
Мислите, че са Гладниците?!
Не те са отвлекли брат ми, това е само приказка.
Не е.
Гладниците съществуват.
С Джон Фаа посетихме шест цигански общности.
Във всичките изчезват деца по същия начин.
Но защо? За какво са им?
Не знаем. Не знаем какво правят, но ще разберем.
Чухме, че водят децата в Лондон.
Може би така е най-лесно да ги скрият. Трябва да отидем там.
Да отидем там?!
Мама никога не би се съгласила.
Били се е загубил, не е отвлечен.
Продължете издирването. Покрийте възможно най-голям участък.
Ако не го намерим тук, ще отидем в Лондон и ще го намерим там.
Къде си, Били?
Ще намеря друг начин да отидем на Север.
Нали знаеш, че работя тук?
А ти нямаш къде да отидеш, защото сме сираци
и нямаме пари.
Понякога трябва да имаме мечти.
Ще отидем на Север, Роджър, знам го.
Щом казваш.
Той ги превъзбуди.
Почти се развилняха.
Точна ли е тази информация?
Имах сигурни хора в стаята.
Значи Азриел твърди, че вече вижда Прах?
Въпросът не е какво вижда, а какво уж вижда през него.
Скрит град.
Други светове.
И ректорът на "Джордан" поема риска той да сподели за това?
Академично убежище.
Не вярвам ректорът да смята,
че академичното убежище го пази от обвинение в ерес.
Явно Азриел го е убедил.
Дадоха му огромна сума пари
да отиде на Север и да продължи работата си.
Разбери каквото можеш с всички позволени средства.
Тази ерес е приоритет за Магистериума.
Ще говоря с кардинала. - Да, отче.
Трябва да знам къде отива той и какво смята да постигне.
Ще направя каквото мога.
А, Бореал...
Да, отче?
Нито дума на общите ни приятели.
Това се отнася и за нея.
Благослови ни, Боже,
нас и тези Твои дарове, които ще получим
чрез Твоята благодат.
И заситени с тях,
нека Ти отдадем нужната почит
чрез Христос, нашия Спасител.
Амин.
Добър вечер, г-жо Колтър. - Добър вечер, ректоре.
Лайра, това е г-жа Колтър. Може да представлява интерес за теб.
Здравейте.
Не съм свикнала с такава пищност.
Ще трябва да ми казваш кои прибори да използвам.
Не искам да се изложа.
Вие преподавателка ли сте? - Изглеждаш изненадана.
Преподавателките не се обличат така.
Ще го приема като комплимент.
Не точно преподавателка. Член съм на колеж "Света София",
но повечето ми работа е извън Оксфорд.
Здравей, Лайра.
Но аз не съм интересна, ти си интересна.
Разкажи ми за себе си. - Няма нищо за разказване.
Значи информацията, че ходиш по покривите,
е погрешна, така ли?
Откъде знаете за това?
Забележително момиче си.
Учудена съм, че Азриел не говори повече за теб.
Значи познавате чичо?
Понякога се засичаме в Арктическия институт.
И вие ли сте изследовател?
Това е много гръмка дума.
Но предполагам, че съм.
Виждали ли сте бронирана мечка? Или тартари?
Преговаряла съм с мечки. По-досадно е, отколкото звучи.
Борила съм се с тартари, което всъщност е забавно.
Интересно ли ти е наистина? Мога да стана досадна.
Щом се отнася за Севера, невъзможно е да ме отегчите.
Любимият ми момент е рано сутринта,
когато небето е високо, а земята изглежда безкрайна.
Пред себе си виждаш само пресен сняг, по който никой не е стъпвал.
Чувстваш се съвсем сам
и съвсем... величествен.
Искам да се почувствам така.
Седни, Лайра.
Лайра, знаеш ли защо съм тук?
Ректорът ме помоли да ти намеря място,
но, разбира се, първо исках да те видя.
А след като те видях, те харесах
и искам да ти предложа позицията на моя асистентка.
Трябва да възприемаш бързо и да не лентяйстваш.
Мисля, че с твоя ентусиазъм и моите знания
ще бъдем страхотен екип.
И ще отидем на Север? - Първо ще отидем в Лондон.
Трябва да си готова да заминем утре.
Уредила съм пътуване с дирижабъл за двете ни.
Може ли и моят приятел Роджър да дойде?
Не става за изследовател, но умее да готви и чисти.
Момчето от трапезарията ли?
Имам си домашни помощници.
Няма да ви разочарова. Имам нужда от него.
Той е най-добрият ми приятел. Единственият ми приятел.
И той е сирак като мен,
а излизането извън колежа ще е приключение за нас.
Добре, може да дойде.
Лайра, помисли, преди да му кажеш.
Може да не иска да дойде. Той познава само колежа.
Аз също, но рано или късно, ще напуснем колежа, Пан.
Роджър не е като теб. - Утре ще му обясним.
Ще разбере, че този шанс не е за изпускане.
Мамо?
Моят Били!
Недей.
Безопасно ли е? Може ли...
Библиотекарю?
А кого очакваше по това време? - Роджър със закуската.
Какво правите тук? - Викат те.
Бих казал, че е спешно.
Бързо, Лайра, обличай се.
Добро момиче. Ела, нямаме много време.
Отивам да живея с г-жа Колтър и никой...
И никой не те спира.
Вие знаете?!
Да, г-жа Колтър говори с мен.
Аз уредих всичко.
Животът ти в колеж "Джордан" приключва.
Седни, ако обичаш.
Тогава защо ме извикахте?
Лайра, навремето обещах да правя всичко,
за да те пазя от злини.
Да ме пазите?! От какво?
И колкото повече растеше ти,
толкова по-важно ставаше обещанието ми.
На кого сте го дали?
Мисля, че г-жа Колтър
ще се грижи добре за теб, но не мога да бъда сигурен.
Затова ще ти дам нещо.
И искам да ми обещаеш, че ще го пазиш в тайна.
Важно е, Лайра. Трябва да ни дадеш дума.
Какво е това?
Алетиометър.
Произведени са само шест такива.
Много е красив.
Самият лорд Азриел го донесе тук, когато ти беше още бебе.
Забележително устройство. - Какво прави?
Казва истината. - Как?
С Пан ще трябва да разберете сами.
Но знай, че е нелегално, освен ако не е одобрено от Магистериума.
Дискретността... - Не, не искам тайни.
А и чичо не би искал да го взема.
Лайра, погледни ме.
В ход са могъщи сили,
много по-жестоки, отколкото си представяш.
Надявам се, че това устройство ще те пази донякъде.
На добър час, Лайра.
Довиждане, Лайра.
И си дръж мислите за себе си.
Нито дума на никого, дори на г-жа Колтър.
Трябва да кажем на Роджър, че отиваме в Лондон.
Търся Роджър. - Аз също.
Не дойде на работа сутринта.
Роджър?
Г-жо Удридж, виждали ли сте Роджър? - Не.
Някой виждал ли го е?
Г-н Къзинс, виждали ли сте Роджър? - Не.
Роджър?
Ерик, виждал ли си Роджър? - Не.
Роджър!
Не би дошъл тук.
Вече търсихме навсякъде.
Роджър!
Тук ли си?
Да не са го отвлекли Гладниците?
Приготвяте ли лодките?
Мислите да си ходите ли, отец Корам?
Отец Корам не е виновен. Аз прекратявам търсенето.
Може да сте Западният крал, но синът ми е по-ценен от...
Децата ги наричат "Гладниците".
Нищо не сочи, че са го отвлекли, или че изобщо съществуват.
Били е добро и силно момче,
защото ти си добра и силна майка, Меги.
Ако можеше да се върне, щеше да се е върнал, но не е.
Просто се е загубил.
Трябва да го намерим.
Вече изчезнаха 16 от децата ни и броят расте.
Глупаво е да го търсим тук,
и ти го знаеш.
Ще отидем в Лондон, ще се борим с тези Гладници
и ще си върнем децата.
Ела.
Подранила си - чудесно! Обичам подраняващите.
Приятелят ми Роджър е изчезнал, не мога да го намеря.
Нещо се е случило. - Какво имаш предвид?
Изглеждаш разтревожена. Обясни ми.
Знам, че Гладниците са само приказка, но...
Не тук, Лайра.
Едно от децата на циганите е изчезнало - Били Коста.
Казват, че са го взели Гладниците.
Във всеки детски кошмар има доза истина, Лайра.
Нима казвате, че Гладниците може би съществуват?
Че са взели Роджър? Че той е бил прав?
Възможно е.
Тогава да извикаме полицията. - Не, не.
Те няма да помогнат.
Не ги интересува някакво ратайче, а и той вече ще е далече.
Чуй ме, Лайра.
Държиш ли на това момче? - Да.
То държи ли на теб? - Да.
Добре. Ще трябва да вземем нещата в свои ръце.
Гладниците са го завели в Лондон.
Щом пристигнем, ще започна издирване.
Гладниците са в Лондон?! - Разбира се.
Оксфорд е твърде малък.
В Лондон децата могат просто...
... да изчезнат.
В Оксфорд няма къде да се скриеш, а в Лондон може навсякъде.
И ще помогнете с търсенето? - Погледни ме.
Не само ще помогна, не само ще се опитам,
а ще успея.
Багажът ви, госпожо.
Тръгвам с дирижабъла в 8 ч. Очаквам да те видя там.
За твое добро и за доброто на Роджър.
Лайра, подаръкът, който ти даде ректорът...
Какво каза, че прави? Казва истината.
Кажи ми къде е Роджър.
Хайде де.
Кажи ми къде да намеря Роджър.
Дирижабълът ще излети. Трябва да тръгваме.
Кажи ми дали Гладниците са отвлекли Роджър.
Ако са го отвлекли Гладниците,
тя е най-добрият ни шанс да го върнем.
Нали?
Чакайте!
Много се радвам, че реши да дойдеш. Ела, седни.
Мисля, че така е най-добре и за двете ни.
Откъде ще започнем търсенето?
Не е безопасно да говорим тук.
Трябва да обмислим... - Вече сме заедно.
Ще имаме много време да обсъждаме каквото искаш.
Но сега е най-добре да мълчиш.
Циганите. И те заминават.
Пуснете ме!
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО