Мога ли да купя от цветята? От розовите рози?
Розовите рози... ето тези. - Не! Не, мадмоазел.
Тези не стават за вас. Това са рози от юг.
Какво?
Тези са за вас.
Бонжур, Клодет. Тя иска красиви рози, не от тези.
Струват 5,60 евро, но ги закръгли на шест.
Наистина? Мерси много.
Благодаря. Френският ми е безполезен.
Не. Тя не е мила с никого.
Ти си мила. А си французойка и говориш английски?
Разбира се. Израснах, гледайки американска телевизия.
Ами ти? Идваш на гости от Щатите? - Сега живея тук.
Еха. Казах го на глас, а дори сама не си повярвах.
Емили. - Камил. Приятно ми е.
И откъде късмет да се преместиш в Париж?
Работя за голяма маркетингова фирма в Чикаго
която придоби тук по-малка.
Аз съм нещо като: "американското виждане".
И как се чувстват местните? - Много приличат на цветарката.
Трябва да отидеш до "Ле Марш де Енфонс".
В квартал Маре. - Добре.
Там има много готини места. Вземаш метрото до "Фий дьо Кальвер".
Боже, последния път с метрото се озовах в 21-ви район.
Париж има само 20. - Именно.
Този град е толкова объркан. - Отпусни се.
Париж изглежда като голям град, но всъщност е просто малко градче.
Ще го осъзнаеш, когато поживееш тук.
Всъщност, какво ще правиш довечера?
Във вторник съм на френски. - Имам по-добра идея.
Работя за галерия и довечера ще има откриване.
Забавни хора, а някои от Чикаго.
Познаваш ли Ранди Цимер? - Хотелиерът?
Чувала съм. Той е новият Ян Шрагер.
Без обида към стария. - Интересува се от картини
за новия си хотел в Париж. Ела!
"Галери де Гарипи" - 4-ти район. - Който е до 5-ти?
Който е отвъд реката. Ще свикнеш!
Трябва да тръгвам. - Добре.
Съжалявам. - Аз не.
Ще се видим довечера, нали?
10 400 последователи @емиливпариж
Всичко, което предстои, са рози!
ЕМИЛИ В ПАРИЖ Сезон 1 еп. 4
субтитри от YavkA.net ® 2020
Нещата ми! Най-накрая.
Мадам, възможно ли е... - Заета съм.
Да, добре. Няма значение. Вдигнах го.
Вдигнах го. - А кой ще вдигне теб?
Така. Хвана ли го?
Носи го.
Боже.
Знаеш ли… Тухли имаме и в Париж.
Това са вещи от вкъщи, без които не мога да живея.
Не това. Това е от работата ми.
Каква е тази работа? - Маркетинг.
Не. Моето органично фъстъчено безсолно масло.
Бившият ми. - Съжалявам.
Не, мога да живея без него, но фъстъченото масло...
В Париж си, ще намерим нещо по-добро от фъстъчено масло.
Боже мой!
Все едно никога преди не съм яла омлет. Беше невероятен.
Не искаш ли фъстъчено масло? - Не, след този омлет - никога.
Значи, продаваш бельо? - Луксозни стоки.
Бельото бе подарък. От клиент.
Сигурно много си го зарадвала. - Надявам се. Професионално.
Това прозвуча лошо. Истината е, че подаръкът му е проблем за мен.
Защо? - Първо, той е женен.
Второ, има афера с шефката, а тя би се радвала да ме види
на следващия полет за Чикаго. И три, това е диво и неуместно.
Звучи като каша. - Да. А аз мразя кашите.
Като дете имах правила. Грахът не докосва морковите.
Сосът беше отстрани, а месото го харесвах ненарязано.
И в тази връзка, ще ти помогна да почистиш, преди да си тръгна.
Не. Това съсипва тигана. - Това е сапун.
Това е тайната на омлета. Никога не почистваме.
Оставяме нещата да престоят.
Това са моите правила. - Добре.
Красиви са. Благодаря.
С кого е тя? - С Антоан.
Карат се. - Гениална си.
Какво говорят? - Тя му казва, че той не я оценява,
а сега той я заплашва да се срещне с други агенции.
Боже. Трябва да направя нещо.
Не, последното, което й е нужно, е ти да му яхнеш парфюма.
Добре, ако клиент си тръгне, след като съм дошла,
ще има само един виновен.
Надявам се, не преча. - Пречиш, разбира се!
Американката в Париж. Влизай!
Само исках да кажа, че тази вечер ще се срещам с Ранди Цимер.
С кой? - Хотелиерът.
Идеята ти! Компанията на Антоан
да създаде аромат за хотелите му.
Голям клиент за "Мейсън Лавур". - Защо не ми каза?
Защото, още не бяхме готови.
Наистина е авангардно и модно.
Вълнуващо. Страхотна идея, Силви. - Откъде познаваш Цимер?
Емили? - От общ приятел в Париж.
Именно. - Да.
Просто исках да спомена, че идеята се хареса.
Предварително. Пожелайте ми късмет.
Няма да ти трябва.
Тези са за теб.
Щастлив вторник.
До скоро.
Умно момиче.
Какво си замислила? - Жулиен каза, че търси нова агенция.
Опитвах се да помогна. - Нямам нужда да ме спасяваш.
Не ми е нужна идея, която не знам, дали ще ми хареса.
Ще ти хареса. - Не бъди толкова сигурна.
И между другото, онзи малък подарък от "Ла Перла", от кого е все пак?
От новия ми приятел, Габриел. - Габриел? О, мон дю!
Имаш май много нови приятели в Париж, а?
С Люк ще те водим на обяд. - Сега!
Добре.
Какво играеш със Силви и Антоан?
Да сте забелязали нездравословна обстановка?
Драмата идва от теб.
Сериозно? - Тя смята, че не знаем.
Какво не знаете? Каква е тази миризма?
Опасност. Силви видя кутията от "Ла Перла" на бюрото ти.
Да, беше… от приятел. - Съвпадение!
Това е любимият магазин на Антоан. - Харесват го много хора. Знаменит е.
Люк, помогни ми. - Работя със Силви почти 12 години.
Изглежда зла, но всъщност е много мила.
Мила? Стъпка те заради кариерата си. - Добра е в работата си, нали?
Антоан бе млад, секси клиент и преследваше Силви.
Тогава беше ли женен? - Разбира се.
Имаше съпруга, а след това получи Силви.
Това бе всичко, от което се нуждаеше. - Не надушвате ли това?
Не. Едно е да изневеряваш на жена си с любовницата си.
Друго е да изневеряваш на любовницата си
с млада американка. - Какво? Никога.
Казва, че ако това бельо не е от новия ти приятел,
и ако мислиш да започнеш афера с него,
помисли отново.
Стъпила съм в лайна.
Определено.
Защо така силно се стараеш да впечатлиш тази жена?
Шефка ми е, а гаджето й - наш клиент, ми изпрати бельо, което ще върна.
То ти принадлежи. - А той на съпругата си и Силви.
С която и от тях да спи, защо не и с теб?
Виж, няма да усетиш Париж
докато нямаш поне една бурна неподходяща връзка.
Повече ме интересува уважението на Силви.
Което няма да получиш.
Иска ли да ти купува дрехи и да те води по готини места в Париж?
Вероятно. - Запознай го с мен.
На мен не ми пука за Софи. - Силви.
Все тая.
Хубава галерия. Как те поканиха?
Срещнах момиче, докато купувах цветя в квартала.
Помогна ми с хубав букет рози,
разказа ми за някои заведения и ме покани тук.
Боже, да не те е сваляла? - Какво? Не мисля.
Ето го.
Кой? - Ранди Цимер.
С шикозната блондинка? - Да, това е Камил.
Трябва да се заиграеш с нея. - Престани!
Добре, пожелай ми късмет. - Успех, "кучко"!
Емили! - Бонжур.
Привет. - Радвам се, че дойде.
Чикаго, запознай се с Чикаго. Ранди Цимер. Емили Купър.
Аз съм ви голяма фенка. - Благодаря.
Емили идва от Чикаго, и работи в маркетингова фирма.
Правилно ли казах? - Да.
Добре. Ще говорим после за картината, която харесвате.
Добре. Не забравяй.
Благодаря ти отново. - Толкова се радвам, че дойде.
Вълнуващо е, че отваряте хотел "Цимер" в Париж!
Да, през ноември. - През март 2010 г. казахте
на откриването на хотела в Цюрих, че желаете и тук.
Помните интервютата ми? - Да.
Когато през 2015 г. се откриваше "Цимер Саут Бийч",
казахте на "архитектурен дайджест", че добрия хотел трябва да има ехо.
Да, леле.
Благодаря ви.
А защо няма? - Какво няма?
За да има ехо, трябва да дразниш всички сетива.
Не само великолепни гледки, скъпи чаршафи, но... и ухание.
Какво не му е наред? - Нищо. Няма ухание.
Там е работата. Като празен билборд на Медисън авеню.
Празния недвижим имот е загубен.
Продължете.
Когато продавате къща, много важно е да изпечете бисквитки.
Уханието напомня на хората за дом, уют
захар, масло и щастливо място.
Нужни са ви бисквитки, Ранди.
Ще ми дадете ли бисквитка? - Визитката ми.
Това бе хубава презентация. Тук съм до утре.
Удиви ме, Чикаго.
Добре дошли в Савоар. - Привет. Мерси.
Ранди Цимер, това е Антоан Ламбер,
собственик и главен нос на "Мейсън Лавур".
А това е главата на Савоар, Силви Грато.
Значи, имаме главата и носа.
Коя сте вие тогава? - Устата?
Мислех, че тя е краката. - Хубаво. Ще започнем ли?
Създаването на аромат е като писането на симфония.
Ще ви дам още един пример.
С фирмения ни аромат "До льор", започнахме с проста мелодия.
Връхни нотки на бергамот, мандарина, ветивер.
Средните нотки се считат за сърцето на аромата.
Иланг-иланг, лавандула от Прованс.
И тогава, за дълбочина и великолепие, базови нотки на индол.
Който, има същото молекулно съединение като "лайно".
Каза ли... - Лайно. По твоята част.
Да, звучи странно, но е вярно.
Както в живота, балансираме сладкото с...
Миризливото?
Ето какво прави парфюма "сложен".
Това е интересна идея, но е сложно решение, а утре заминавам.
Колко жалко.
Може да намерите добър парфюмерист в Чикаго.
Искам тази сделка, Силви. - Все още ли си наш клиент?
Защо всички не продължим разговора на вечеря?
Чудесна идея. Някое място със звезда "Мишлен".
Знам няколко. - Не. Емили,
ти си експертът в Париж, направи резервацията
и се увери да не се разочарова приятеля ни Ранди последната вечер.
Ще я направя. - Благодаря.
Да. За тази вечер? - "Не, съжалявам."
"Много" е важно. - Невъзможно. Всичко е заето.
Да, разбирам, няма места. Благодаря.
Благодаря за прекрасната идея. И знам, че бе твоя.
Стремях се да угодя. - Приятно е да го чуя.
Подаръкът ми зарадва ли ви? - Да, бе много мило, но...
но излишно. - Съвсем не.
И малко неуместно. - Според кого?
Според мен. Обикновено не приемам бельо от клиенти.
Особено женени клиенти.
Това ли мислите? Че съм го купил заради мен?
Да? - Не. Беше заради вас.
Исках да се почувствате секси и силна.
Дръзка жена, безстрашно да завладее света.
Дори Париж.
Но простете. Разбирам, имате други граници.
Да. Обичам порядъка.
Разделям професионалното и личното.
Магазинът за контейнери е щастливото ми място.
Във Франция е различно. Сега сте в Париж,
ще откриете че има прекрасни неща извън вашата...
Как беше? Кутия? - Контейнер.
Емили, направи резервация в "Гранд Вифур".
Добре. - Антоан.
Там не приемат в последния момент. Невъзможно е.
Тя ме мрази. - "Да."
Ресторант "Вифур" - Как успя?
Обновявах сайта на всеки 5 секунди, до отмяна на резервация.
Добре. Изчакайте тук.
Бонсоар, мадам. - Бонсоар, мосю.
Маса за шестима, на името на Емили Купър.
Впечатлен съм. Никога не успях да направя резервация тук.
Емили е невероятна. - Да, ако в крайна сметка седнем.
Помниш ли, когато те доведох за първи път тук, Силви?
Не.
Нямаме резервация на това име. - Имате, потвърдих онлайн.
Не, съжалявам.
Виждате ли? Ето го потвърждението.
Шестима души, 21:00 ч., 08/11. - Чудесно. Ще се видим на 8 ноември.
Резервирали сте 8 ноември. Днес е 11 август.
Боже, обръщате датите. - Не, вие ги обръщате.
Бихте ли... - Съжалявам, не е възможно.
Много е важно... - Бонсоар, мадам.
Добре.
Ало. - Привет, Габриел. Емили е.
Кой? - Емили Купър, съседката ти.
Емили, привет! Лошо те чувам.
Трябва ми огромна услуга. Един важен клиент...
С бельото. - Да, и други, ще поемеш ли шест?
Тази вечер? - Да.
Не, аз...
Много е важно. Работата ми зависи от това.
Затваряме след 30 минути. - Ще се видим след 15. Мерси.
Да!
Така. Имам добра и страхотна новина.
Коя е добрата? - Вечерята е в 5-ти район.
Приготвена лично от най-перспективния млад готвач в Париж.
А страхотната?
Идваме в "Гранд Вифур" на 8 ноември за откриването на "Цимер Париж"!
Добре. - Отлично.
Нужен е индивидуален елемент.
Мисля, кашмирено дърво, разцъфнал жасмин,
екзотични орхидеи за елегантна романтика.
Разбира се, за вашия хотел трябва нещо малко повече "кокян".
Палаво.
И за ваш късмет, Антоан е силен в това.
Фирмения аромат в хотелската верига е нещо много романтично.
Като идеален брак. - Да го наречем афера.
По-романтично е. - Да. Затова хората ходят по хотели.
Особено в Париж.
Ароматът трябва да им напомня за времето, което са прекарали заедно.
И че могат да връщат отново и отново.
Но ароматът изчезва с времето.
Само трябва да го поискаш отново, и страстта се връща.
От моя гледна точка, Ранди, ароматът на вашия хотел
ще бъде афродизиак. - Много интересно предложение.
Толкова много възможности. - Толкова много.
Тост за любовниците! - За любовниците!
За старите и новите. - Ще пия за това.
Добре, Антоан. Да определим аромата.
Утре адвокатите ми ще се свържат с вас.
Фантастично.
Значи, ще останеш в Савоар? - Никога не бих те изоставил, Силви.
Искам да вдигна тост за аферата на две легенди:
Хотели "Цимер" и "Мейсън Лавур".
Ето го нашият гениален главен готвач, и мой приятел, Габриел.
Може да не е "Гранд Вифур", но...
Харесвам новите места, а не тълпата.
А вас мога да открадна за "Цимер".
Тя ми има телефона. Благодаря ви, че дойдохте.
Това ли е новия ти приятел Габриел?
Да.
Беше прекрасно. - Благодаря.
Беше просто невероятно. - Нищо подобно.
Не, нямам думи. Направи ме звездата на вечерта.
Не беше сложно.
Тръгваме ли?
Благодаря. Беше "удивително". - За нищо.
И ще добавя, имате изискан вкус за бельо.
Какво? - Да. Вярно е, има.
Благодаря ти отново. Ще се видим по-късно.
Емили.
Трябва да кажа, днес се справи отлично.
Виж, Силви, искам да спечелим заедно.
Може нещо да се губи в превода, но знай, че вървя към целите.
Отиваме да пийнем. Ако искаш ела с нас,
но мисля, че имаш по-важни дела.
Той ми е съсед. Не искам да усложнявам нещата.
Понякога най-добрите връзки са сложни.
Забрави ли нещо? - Да.
Лека нощ.
Емили! - Камил! Толкова е странно.
Пак се сблъскваме в този квартал. Тъкмо вечерях с Ранди Цимер.
Тук ли? - Да, храната е страхотна.
Знам. Главният готвач ми е гадже.
Габриел? - Да. Познаваш ли го?
Не съвсем, той живее в апартамента под мен,
до улицата с пазара за цветя, където се срещнахме с теб.
Познавате ли се?
Оказва се, че да. - Видя ли? Казах ти.
Париж изглежда като голям град, но всъщност е просто малко градче.
Толкова се радвам да те видя.
Превод Moni a.k.a. Monetino™
YavkA.net ® 2020