Кой беше младежът с памука? - Г-н Поуп ли?
Откъде се взе този Поуп? Защо татко инвестира в него?
Бива ви да разполагате хората. Завиждам ви.
Може да ви посетя скоро, заедно с Лейди Брокенхърст.
Добре ли я познавате? - Сгодена съм за племенника й.
Джон Беласис е следващият... - Граф на Брокенхърст.
Имам малък проблем. - 1000 паунда?
Два дни! - Няма да ти дам.
Знаеш ли кой видях при чичо ти?
Чарлз Поуп. - Протежето на Тренчърд?
Как да разберем повече за него?
Търся информация за сем. Тренчърд. Чух, че при определени условия,
бихте помогнали.
Защо не отстранят тези хора? - Къде да ги сложат?
Ако наистина е заможен, не подбира особено.
Заможен е. - И е поляк?
Очевидно, иначе нямаше да се казва Емил Томашевски.
Пристигнахме.
Уверявам ви, ще бъде върнато, Г-н Томашевски.
Няма риск. - Така ли?
Нямате пукнат грош. Наследник сте на брат си,
но наследява всъщност синът ви. Има голям риск.
Ще ви платя, ако се наложи. - Когато почине чичо ви?
Кога ще е това? - Знаете доста за нас.
Работата ми е да знам добре на кой давам пари.
Заемът ще бъде изплатен. - Кога?
Лихвата е толкова голяма, че докато се опаричите,
и кралската хазна няма да го покрие.
Не. Омитайте се. - Забравяте с кого говорите.
Говоря…
…с беден старец, който не може да си позволи пристрастия.
Поправете ме, ако греша.
Какво ще правиш? - Ще помоля кап. Блек.
Защо да ти дава? - Защото е сноб.
Ще си ги иска обратно. - Разбира се. И после?
Зависи какво откриеш до тогава.
За леля Карълайн и г-н Поуп? - Именно.
Може ли за момент, г-жо Елис?
Говорих с г-н Беласис. Иска да ви види в 23:00.
Довечера? Ами ако тя не си е легнала?
Тогава ще отида аз. - Да приберете бакшиша?
Няма да е нужно, г-н Търтън. - Да се надяваме, г-жо Елис.
Защо му трябваме и двамата? Един ще е достатъчен.
Аз трябва да претърся книжата на господаря,
а ти да подслушваш г-жата. - Не знам какво да му кажа!
Каквото и да е. Докато има информация, има бакшиши.
Ако нямате нищо, кесията ще се затвори.
Г-жа Тренчърд. - Г-жо Тренчърд…
Заповядайте.
Помните ли Лейди Мария Грей? - Бяхте на приема,
но така и не ни представиха.
Така…как да помогна?
Бях наблизо и исках да поговорим, но може да почака.
Ще ви оставя насаме. - Няма нужда. Не е важно.
Лейди Мария случайно видяла г-н Поуп на улицата онзи ден.
Вероятно след като е бил тук. Вие познавате ли го?
Чарлз Поуп? Мисля, че да. - Отидохме заедно до Грийн Парк.
Мама не одобри, но като научи, вече беше късно.
Той предложи… да посетя офиса му.
Много директно. - Всъщност…
По-скоро аз предложих, но той не възрази.
Тогава да отидем заедно. - Наистина?
Най-добре да отидем внезапно, без да го обявяваме.
Ако мама разбере… - Може ли да се присъединя?
Разбира се, щом желаете.
Сега…да пием чай?
Приятен ден, г-жо? - Да, благодаря.
Не са се отпуснали много. - Не са за дълги походи.
Площад Белгравия е зад ъгъла.
Това ми напомня. Скоро ще ходя до Бишопгейт.
Какво ще търсите чак там?
Ще посетим протеже на Лейди Брокенхърст.
Ако търсите платове, посетете халетата в Спитълфийлд.
Там всичко е на половин цена.
Така е, може да купя малко черен бомбазин.
Подходящ е за траурно облекло. Моето е вече овехтяло.
И къде ще ходите? - Не знам, мамо.
Лейди Брокенхърст ме покани на разходка в Четвъртък.
Ако искаш, ще откажа, но би било странно.
Не, иди с нея. Радвам се, че се сприятеляваш.
Добре тогава.
Джон ще дойде ли? - Не знам. Мисля, че не.
Виждала ли си го скоро? - Не и напоследък.
Да го поканим ли на вечеря?
Ако искаш, покани го.
Звучиш много резервирано. - Така ли?
Обикновено трудно се сдържам.
Добре ли си, скъпа? - Разбира се, майко.
Изглеждаш разсеяна.
Е…Лейди Брокенхърст прие ли те без покана?
Ходила си при нея? Племенникът й беше ли там?
Не.
Но годеницата му беше.
Годеница? - Лейди Мария Грей.
Харесвам я. - Беше на приема.
Не ми се видя интересна.
И говори ли с графинята?
Поговорихме си. - Добре. Ще ми разкажеш.
Много щедро от ваша страна.
Ще има още, ако сте полезна. - С удоволствие, г-не.
Не спомена ли името му? - Не, г-не.
Само, че е протеже на графинята.
Но каква е връзката между нея и г-н Поуп?
Това трябва да разберем. И узнаем ли…
…ще плати цяло състояние, за да си мълчим.
Състояние? - Състояние.
И вие ще помогнете, г-жо Елис.
Заедно, ще го постигнем. Трябва само кураж.
Да? - Казвам се г-жа Елис.
Камериерка на г-жа Джеймс Тренчърд.
Кой? - Г-жа Тренчърд.
Беше на приема и се опасява, че е забравила ветрилото си.
Най-добре говорете с Дженкинс.
Г-жа Елис?
Разбрах, че търсите нещо.
Господарката смята, че е забравила ветрилото си.
Може ли да видя камериерката? - Опасявам се, не е намерено.
Сигурен ли сте? - Напълно.
Господарката пита и за косата на графинята.
Косата ли?
Иска подобна прическа. - Много добре.
Джейн, повикай г-жа Доусън. - Да, г-н Дженкинс.
Г-жа Тренчърд беше изумена от работата ви.
Как докарахте къдриците покрай ушите?
Това е малка тайна.
Закупих едни малки щипци на посещение в Париж.
Оттогава ги използвам. - Какво ли не измислят?
Каква прекрасна стая. - Харесват ли ви картините?
Рисувани са от графинята.
Това е Лимингтън Парк. В семейството е от 1600г.
Не изглежда толкова стар. - Два пъти е пристрояван.
Площта е 40 000 декара.
Сигурно е чудесно да работите за благородници. Завиждам ви.
Не мога да се оплача. Имам добър живот.
Кой е това?
Клетият Лорд Беласис, синът им.
Почина при Ватерло. Нямат други деца.
Странно, спомням си го. От Брюксел, преди битката.
Познавахте ли го? Как точно?
Г-жата много хареса приема. Срещна чудесни хора.
Идват само подбрани хора. - Много хареса един младеж.
Май се казваше г-н Поуп. - А, да!
Голям любимец на графинята. И то от скоро. Често е тук.
Сигурно е чаровник. Дочух, че и хубавец.
Какво общо има това?
Мисля, че е време да си вървите, г-жо Елис.
Заета съм, а сигурно и вие.
Разбира се, бяхте много мила. - Няма нужда.
Елате да ви изведа.
Боя се, че г-жа Доусън се оказа друг тип жена.
Няма да ни е полезна.
Тоест, лоялна е към господарката си. - Така изглежда, г-не.
Разкажете ми за визитата до Бишопгейт утре.
Ще посетят протеже на графинята, най-вероятно е г-н Поуп.
Тогава ще ги хвана в действие.
Знаете ли адреса, г-не? - Ще го намеря.
Няма да ви заподозрат. - Много сърдечно, г-не.
Всъщност не. Ако ви уволнят, ставате безполезна.
По ранг, би трябвало аз да седя с гръб към конете.
Намерихте ли си ветрилото? - Кое ветрило?
Френското ветрило, от приема. Забелязах, колко е красиво.
Жалко, че сте го загубили. - Не съм.
Камериерката ви го е търсила. Така ми казаха.
Така ли? Елис? Колко странно.
Отдавна ли е с вас? - Да, много години.
Значи я познавате добре? - Дали? Понякога не знам.
Джаксън…
Радвам се да те видя, Джон. - Всъщност търсех леля.
Трябваше да се досетя. Боя се, че я изтърва.
Посещава един младеж, с който се сближихме.
Г-н Поуп? От приема?
Същият. Има офис в Бишопгейт. - Какво съвпадение.
И аз съм се запътил натам. Помниш ли номера случайно?
521, ако не се лъжа.
Взе и г-жа Тренчърд, жената на строителя, но не знам защо.
Какво предизвика интереса ви към г-н Поуп?
Не помня точно. Свикнали сме да насърчваме млади таланти.
Вече нямаме наши деца, затова помагаме на чужди.
Иска да пътува до Индия. Знаете ли нещо за Индия?
Не много. - Как бих искала да отида!
Толкова цветове, толкова хаос. - Много ли сте пътували?
Не много, само до Ирландия. Имаме имение там.
Не е точно чужбина. - Мечтая да видя Флоренция.
И аз. Да видя статуята на Давид, да обходя галерия Уфици.
И вие сте ценителка, нали? Разбрах, че рисувате красиво.
Така ли? - Толкова ли е нелепо?
Прекрасна изненада!
Лейди Брокенхърст сподели, че ще ви посети.
Реших да се присъединя. - Радвам се, че сте тук.
Отиваме към търговците на коприна- Никълсън & Ко.
Не можахме да устоим да видим и вашия офис.
Какво да ви предложа? Чай? Вино?
Г-жа Тренчърд е съпруга на благодетеля ви.
Запознахме се на приема. Заповядайте в офиса ми.
Г-н Тренчърд промени живота ми.
Разбира се, вие също, Лейди Брокенхърст.
Вие укрепихте моста към моя бъдещ успех.
Какво четкане! Да не опитвате да ни продадете четки?
Това нова карта на Индия ли е? - Да, най-новата.
Каква огромна територия. Бенгалия, Пенджаб, Кашмир…
Звучи диво и романтично. - Много религии и езици.
Цял нов свят. - С тигри в джунглата…
Ако видите, ще е от гърба на слон.
Така ли се придвижват? - За тях са като карети.
Умни животни, но върху им, залитате като на кораб.
Представям си. И там ще търсите памук!
Индия ще стане меката на памуковата търговия.
В момента това не са ли южните щати на Америка?
Да, но не желая приходи на гърба на роби.
Пълен сте с идеи, г-н Поуп. Идеи и принципи.
Така е, толкова успехи, а сте още толкова млад.
Баща ви не очакваше ли да сте духовник?
Да, но се отказах, щом започнах да откривам света.
Толкова ли е вълнуващ? - Живеем в ново време!
Парни локомотиви и железници. Подчинили сме стоманата.
Нов метод за стъкло и хартия. Газ осветява фабриките ни.
Търгуваме с цял свят. Индустрията е преродена.
Вълна, коприна, особено памук, се обработват по нови начини.
Щом открих мелницата, разбрах моята съдба.
Браво!
Браво! Добре казано.
Джон! - Здравей…
…любов на моя живот! - Какво търсиш тук, Джон?
Питах чичо, каза къде си и…
Исках да видя г-н Поуп отново. - По каква причина?
Питах се защо цяла тълпа чука на скромната му врата.
Нали нямате против, че я наричам скромна?
Разбира се. - Бях навън, реших да ви настигна.
Отскоро сме тук.
Чудите се откъде този интерес, дори и аз не разбирам.
Помниш ли г-жа Тренчърд?
А, да!
В Понеделник съм в Епсъм, конно състезание.
Исках да поканя вас и майка ви. - Ще я попитам.
Но се опасявам, че не обича състезания.
Ами вие, Поуп? Падате ли си по коне?
Не особено. - Не? В главата ви е само памук?
Време е да ви оставим да работите.
А ние, дами, имаме друга работа за вършене.
Ще дойдеш ли на пазар, Джон? - Не мисля, лельо.
Имам ангажимент. Майка ви ме покани на вечеря.
Колко приятно. - Да, ще бъде. Нали, г-н Поуп?
Не би имало нещо по-приятно.
Дами…
Закъснях ли? Прислужницата ти чака долу.
Ще си мълчи.
Започвам да те оценявам. - Значи ти трябва услуга.
Така е.
Трябва ми информация за Чарлз Поуп.
И ти ли? Всички са обсебени от този окаян човек.
Оливър е полудял. - Поуп има влияние върху леля ми.
Заварих я в офиса му, със свекърва ти и Мария…
Лейди Мария Грей?
Няма нужда от ревност. - Не?
Годежите не са ли по любов? - Този е за социално положение.
Какво си търсил при Поуп? И теб ли е очаровал?
Искам да знам защо всички го насърчават.
Вместо теб? - Не се шегувам.
Да вечеряме заедно.
Ще намеря оправдание. - Ще вечерям с майка ми.
Много отговорно.
И какво точно искаш от мен?
Искам да заминеш с тях за провинцията.
В Гленвил? - Именно.
Но пътят е цяла вечност, а там е толкова скучно.
Тя знае нещо за Поуп. Разхождай се с нея.
Говорете си вечер. Отдай й внимание.
И ще разбереш какво е. - Добре, щом се налага.
Но трябва да ме убедиш още малко.
Търтън, как беше пътуването? - Дълго, г-жо.
Кой е с теб? - Морис. Другите са местни.
Хупър, радвам се да те видя. - Да влезем, уморена си.
Искам да видя градините. А и Агнес трябва да походи.
Не се преуморявай.
Хубаво е да се върнем. - Дали?
Защо трябва да е толкова далеч? - Мама се влюби в къщата и…
Тук е хубаво, колкото и да не ти се вярва.
Какво има за правене? Тъпчене с храна и безкрайни разходки?
Тогава защо дойде? - Влизам, преди да замръзна.
Дано Спиър понесе селяните.
Три дни се обличам сам, ще се справите.
Дявол ме взел, г-жа Спиър! Не ви виждаме често.
Така е, г-жо Ръст. Аз съм градско създание.
Аз съм Стан, г-н Търтън. Нает за втори лакей.
Само теб ли намериха? - Ще направя каквото кажете.
Стига да ти е по силите, Стенли. Отивай да носиш багаж.
Г-жо Елис, липсва ли ви нещо?
Много неща, но такъв ми е животът.
Започва се, ще се мръщят цели две седмици.
Бракът ти с Джон ще ни подсигури. Само това искам.
Не съм убедена, че взаимно се харесваме.
Небивалици! Харесването се научава.
Не познавах баща ти, когато се оженихме. Как бих могла?
Бе забранено да сме насаме преди годежа.
Дори и след това, наоколо все имаше някой.
Знатните девойки нямат лукса да опознават годениците си.
Значи твоят брак, с милия ми баща,
трябва да ме убеди да приема бъдеще с Джон?
Вече си го приела. - Знам, не е ли странно?
Опитвам да си спомня защо, но сякаш съм забравила.
Казваш, че си променила решението си?
Не съм първата жена, която го прави.
Няма да позволя да отхвърлиш такава възможност.
Аз съм ти майка и ти забранявам.
Мисля, че този път е загубил много.
Казвал ли ти е нещо? - Не.
Пристрастен е към комара, винаги съм знаела.
Преди знаеше кога да спре. Променил се е.
Ще оправи всичко, обещавам. - Нищо не остана за продан.
Няколко сребърни прибора, но съм ги скрила.
Къде? - Над гардероба в спалнята.
Не му казвай! - Няма.
Ще ми кажеш ако узнаеш нещо, нали? - Разбира се, майко.
Разходих се преди вечеря.
Какво е станало с фермата на Паркър, след като почина?
Трябваше да поразчистим, преди да я отдадем пак.
Няма да познаете кой видях в Пикадили онзи ден.
Няма и да опитвам. - Г-н Беласис.
Племенникът на Брокенхърст? - Същият.
Със Спиър отивахме към магазина за ръкавици,
и той внезапно се появи. - Ти да видиш!
Каза, че те е видял с леля му, в офиса на г-н Поуп.
Какво?
Нещо нередно ли казах? - Не, разбира се.
Г-н Тренчърд се интересува от него.
Когато Лейди Брокенхърст предложи да отидем
се съгласих от любопитство. - И мен ме човърка отвътре.
Скъпият татко се интересува повече от него,
отколкото от собствената си работа.
Г-н Поуп има нюх за бизнес, ще бъде успешен.
Инвестирам в много посоки.
Всички мениджъри ли каниш на обяд в клуба?
Харесвам и почитам г-н Поуп. Да беше наполовина като него.
Не се бой. Явно най-сетне си открил перфектния син.
Държиш се като проповедник насред селски панаир.
Няма да търпя това! Отказвам!
Търтън, отнеси вечерята ми горе! Да не разочаровам повече баща ми.
Направете каквото каза. Нека г-жа Ръст подготви поднос.
Знам, че си будна.
И ако съм?
Защо си ходила при Чарлз?
Лейди Брокенхърст отиваше и…
…реших да я придружа, в случай, че каже нещо нередно.
Иска ми се Сюзън да харесваше Гленвил.
Мисля, че на Оливър също, но не може да я насили.
Оливър е разглезен. Иска всичко на тепсия.
Не разбира произхода.
Баща ми е бил земекопач.
Аз обикалям строежите, и в студ, и в пек.
Това е твоят произход, не неговия.
София щеше да разбере.
Трябвало да хванеш топката и да бягаш.
Звучи като агресивна игра. - Не и според д-р Арнолд.
Всички били луди по ръгби. Трябва да попиташ…
Кой да попитам?
Щях да кажа Чарлз Поуп, но да не започваме.
Ученик на д-р Арнолд ли е бил? Откъде знаеш?
Баща ти ми каза. - И къде още е учил г-н Поуп?
Оксфорд, колеж “Линкълн”. - След това?
Само ще те ядоса. - Просто ми кажи.
Интересно ми е.
Ще вали. Да се прибираме? Агнес мрази дъжда.
Наистина? - Дакелите мразят вода.
С какво Поуп държи татко? - Имаш голямо въображение.
Ами Лейди Брокенхърст? Как я е баламосал?
Какво криеш от мен?
Лейди Брокенхърст е…
…независима жена.
Не я харесвам особено, само това ще кажа.
Не разваляй нещата, Оливър.
Тук си толкова на място. Жалко, че не можем да останем.
Права си. Харесва ми в Гленвил.
Но не мога да оставя Сюзън, а тя не иска тук.
Изглежда разсеяна. Защо?
Просто е отегчена. Умира да се прибере в Лондон.
Слава богу, още чакате! Мислех, че сте се отказал.
Оказа се трудно да избягам от Раян.
Сама ли сте? - Разбира се.
Не й вярвам. Докладва всяко мое движение.
Радвайте се, че сте мъж. - Радвам се, че вие не сте.
Може би. Горда съм със себе си!
Без прислужница и с файтон, за пръв път в живота ми.
Но с какви последствия за вас? Поели сте голям риск.
Не уважавате ли хора, които поемат рискове?
Не съм мъж, който би поставил любимата си в такъв риск.
Защото съм сгодена ли? - Да, сгодена сте.
Дори да не бяхте, надали майка ви би ме приела за ухажор.
А такъв ли сте?
Лейди Мария…
Бих посякъл дракони, бих ходил по жарава,
бих прекосил Долината на Смъртта, за шанса да ви спечеля.
Божичко.
Колко се сближихме, едва с няколко думи.
Наричайте ме Мария. - Не бих могъл.
Казах ви истината, защото я заслужавате.
Но надали можем да я сбъднем, дори и да желаете.
Искам да я сбъдна, г-н Поуп.
Чарлз. Бъдете сигурен.
Това не е ли майка ви?
Раян сигурно е докладвала, вероятно и файтонджията.
Трябва да вървите. - И да поемете цялата вина?
Защо не? Вината е моя. Не се бойте, няма да ме убие.
Сега не е моментът да ви представя като ухажор.
Знаете, че съм права. Тъй че…
Вървете.
Кой е този мъж?
Беше се загубил. Търсеше Куинс Гейт.
Както св. Павел пише на св. Тимотей,
“В любовта към парите се крие коренът на всяко зло.
Като развиха тази любов…
…някои се отклониха от вярата…
...и…
…си причиниха много страдания.” Помислете над това.
Не бъдете алчни и завистливи, а благодарни за това, което имате.
Не бягайте от работа и ще спите благословено.
Приеми това в името Христово, от Него, който е в сърцето. Амин.
Празни приказки. - Приеми това в името Христово,
от Него, които е в сърцето. Амин.
Как разбра, че ще давам проповед?
Едно птиче ми каза. Как се реши?
Заместникът, г-н Барнсли, пак е болен. Трябва да го уволня.
Една проповед годишно не е голямо усилие.
Ти ли я написа? - Не, на Барнсли е.
Следващия път я прочети преди. Ще звучиш по-умно.
Питахме се дали не си тук по друга причина.
В какъв смисъл? - Не смееш да се покажеш в Лондон.
Ако е така, вината е твоя.
Имам нещо за теб. - Какво?
Няма да покрие всичко, но ще ги успокои засега.
Да се знае, че братът на Брокенхърст може да си покаже носа,
без да го преследват кредитори.
Няма да съжаляваш. - Вече съжалявам.
Оправи живота си, Стивън.
Оправи живота си.
Междодругото, подготвила съм парцали, ако трябват.
Още не ми е време, нали? - Време е, г-жо.
Дори ви закъснява с няколко дена. Вече очаквах да поискате.
Невъзможно. Няма как да съм.
Не може ли да го направите и с г-н Оливър?
Не бих чакала дълго.
Съмнявам се.
Не и в сегашното му настроение.
Но наистина е невъзможно. - В такъв случай, вероятно не сте.
Боже…
Дано на Спиър й харесва повече, отколкото на теб.
От къде в Ирландия е? - Белфаст. И тя е градско момиче.
Надявах се да видиш колко хубаво би било тук.
Ами Спиър? - Има и други прислужници.
Но няма други къщи като тази.
Как е Оливър? - Не съм го виждала.
Дано не предстои поредната кавга заради г-н Поуп.
Ревнува.
Мъчително е, баща му предпочита да работи с непознати.
Не става дума за работа, а и той не е непоз…
Джеймс познаваше бащата на г-н Поуп.
Разбира се.
Мария, ще ни посвириш ли?
Джон заслужава утешение за това, че нямаме порт.
Не се тревожете, компанията ви е достатъчна.
Извинете ме, ще благодаря на г-жа Шоу за вечерята.
Мария… може да изсвириш нещо.
Майка ви намеква, че имаме нужда от…
…време насаме.
Изглежда, не се вълнувате от мисълта.
Бих могла да кажа същото.
Споменах ли, че чичо ми е очарован от нашия годеж?
Много любезно.
Иска да се водя от произход, а не от заможност.
А вие очарован ли сте, Джон? Не мога да проумея.
Родителите ми са доволни. Майка ви също.
Все трябва да се оженим за някой. - Разбирам.
Ще се справим, не мислите ли? Искаме еднакви неща.
Например?
Добра позиция в обществото…
…за да правим каквото пожелаем. Не се тревожете за това.
Почине ли чичо ми, ще сме крал и кралица…
…на цяло владение.
Казвала се Принцеса Феодора от Лайнинген.
Сестра на кралицата от първия брак на майка й.
Накрая я заточили при някакво немско князче.
Деяние на Сър Джон Конуей. Искал да я отстрани.
Ако беше изчакал, тя щеше да е кралица.
Говорите, сякаш ги познавате. Като че са…
…като вас и мен. - Те са, Стенли!
Всички сме еднакви, не мисли друго!
Бунтарски слова, г-жо Елис. - Готова съм за бунт, г-жо Ръст.
Особено ако кажете, че горе струват повече от мен.
Ще разтревожите младите така. - Не съм тревожен, а вдъхновен.
От това се страхувах.
Г-н Търтън.
Трябва да уведомим г-н Беласис, когато сме в Лондон.
Имате ли нещо за него? - Още не.
Първо искам да знам колко ще плати.
Не бих се тревожила. Няма да ни уволнят.
Не могат без нас, особено г-жата. Имаме минало, безценна съм.
Не и според думите й към г-жа Оливър по-рано.
Какво е казала? - “Има и други прислужници.”
Това бяха думите й. Колко сте безценна сега, г-жо Елис?
Е, как беше?
Изтощително? - Повече от смъртта.
Какво научихте? - Бяхте прав.
Поуп е важен за г-н Тренчърд. - Това го знам, но защо?
Говори много за бизнеса им, което подлудява Оливър.
Но свекърва ми каза…
Какво?
Изтърва, че не е за бизнес, и че Поуп не е непознат.
Разбирайте го както искате.
Как се вписва Лейди Брокенхърст във всичко?
Какво има?
Изглеждате замислена. - Така ли?
Няма нищо.
Би имало сериозни последици, г-не.
Няма да ви обесят, вече е забранено.
Може да ме хвърлят в затвора.
Предателството все още е престъпление.
Трябва да свия ключовете за личното му бюро.
Претърсихте ли офиса му? - Там няма отговори.
Работят заедно, но тайната е в миналото им.
Убеден съм.
Претърсете всички писма за “Чарлз” или “Поуп”.
Колкото по-стари, толкова по-добре. - Ще ви струва.
Знам. - Поне 20 паунда.
Доста солено. - Това е цената. Имате ли ги?
Няма да наруша закона за стотинки. - Ще ги набавя.
Мама няма ли я? - На комитетска среща е.
Как беше в Лимингтън?
Бързо си се върнал. - Беше ужасно.
Барнсли се разболя, трябваше да поема неделната проповед.
Бих платил да го видя. - Чичо ти дойде да се подиграва.
И още не ти дава и стотинка?
Отърва ли се от Шмид? - Да, със заем от кап. Блек.
Ще си ги иска. - Какво очакваше?
Само да имах малко късмет. Една добра ръка.
Непоправим си. - Да пробвам ли заемодателите?
Не, няма да ти се доверят.
Време е да се обърнем към леля ми. - Така ли? Изненадан съм.
Мислех, че си се отказал. - Ще видим.
Мой човек работи по случая.
Още разпитваш за г-н Поуп? - Именно.
Имам идея за ролята на Тренчърд, но не и тази на леля ми.
Ако брат ми беше платил, нямаше да сме затънали.
Ако не беше ги проиграл, нямаше да сме.
А и не ние сме затънали, а ти.
Трябва да ми помогнеш…
Джон! Колко хубаво!
Едва сме те виждали цяло лято. Ще останеш ли за обяд?
Не мисля, че мога.
Как беше срещата? - Обезсърчителна.
Обсъждахме “Черния Понеделник”. - Какво е това?
Денят за плащане на наем.
Питах се дали имаш новини? - Какви новини?
Без да припирам, но защо не сте обявили годежа?
И аз не знам. Попитай Лейди Темпълмор.
Тръгваш ли вече? - Да, взeмам малко дрехи и тръгвам.
Трябва ли ти куфар? - Не, имам горе.
Държиш се нелепо! Вече е уредено!
Нелепо е да смяташ, че ще се омъжа за Джон Беласис.
Дано не намекваш, че има друг? Някой напълно непознат за мен?
Казвам само, че няма да е Джон Беласис. Това е!
Как смееш да не се подчиниш!
Няма да позволя тази грешка. Бих била лоша майка.
И как ще ме накараш? - Ще разбереш.
Благодаря, майко.
ПРЕВОД: bobbymak