^малките_вещици^ WWW.BOLLYDREAM.COM
AMAZON съвместно с RISING SUN FILMS & KINO WORKS представят
една продукция на RISING SUN FILMS
Да видим кой ще ползва крушката сега!
КУКЛЕНО ШОУ
Всички сте добре дошли.
Тази е Ситабо,
а тази е Гулабо.
Тя се движи с етикета "Хазратгандж".
А тази се приземи от Аминабад, Гадбаджхала.
Мечтае да се изгуби по улиците на Чанди Чок.
Тя е умна. А също така и находчива.
Битката е насрочена, чертата е теглена, кипим от гняв.
Гулабо се бие. О, да, Ситабо се бие.
Когато селяните се съберат за празник...
Заповядай. - Хм...
Госпожо, ще направиш ли проверка?
Един момент, г-не.
Битката е насрочена, чертата е теглена, кипим от гняв.
Гулабо се бие. О, да, Ситабо се бие.
Битката е насрочена, чертата е теглена, кипим от гняв.
Гулабо се бие. О, да, Ситабо се бие.
Битката е насрочена, чертата е теглена, кипим от гняв.
Паял. Ниту. Битката е насрочена, чертата е теглена, кипим от гняв.
Какво се случва тук?
Търсих ви из целия град, а вие сте тук и посрамвате името ни.
Засрамете се! Да ви няма! Мирза, само пропаднал човек като теб
ще кара момиченца да танцуват на пътя. Кълна се, ако пак...
Хайде пак, езикът ти се движи по-бързо от ръцете на джебчия.
Ако аз се разприказвам, няма да знаеш къде да се денеш.
Спести ми глупостите си и ми дай моя дял от парите.
Той е най-стиснатият човек. - Никога!
Да, аз съм стиснат. - Типично за раздразнителен дъртак.
Ще си изям млечната каша с шафран и няма да я споделя с никого.
Скръндза, да. - Върви по дяволите!
20 рупии.
Престани да мажеш челото ми.
Не го правя нарочно. Ще си изправиш ли главата тогава?
Махайте се оттук!
Не омаза и лицето ми, нали?
Кой е светнал крушката толкова рано? Изключи я!
Какво правиш? - Бърша си.
Ще изсъхне за нула време. Април е, за Бога!
Кога дойде април?
Какво значение има, дявол да го вземе!
Паял, приготви обяд за брат си.
Сред всичко тук - тази огромна кофа, онези кожени чехли и козите там,
защо е открадната моята проклета крушка?
Липсва звънеца на колелото му. - Майната му на звънеца.
Моят звънец. - Игнорирай глупака и ми дай чай.
Откраднаха крушката ми, а ти ме обиждаш. Сериозно?
Жалва се, сякаш е загубил цялото семейно богатство.
Дори няма излъчване на богат човек.
Помниш ли деня, когато дойде Неру.
Онези проклети крадци плъзнаха из целия град като плъхове.
Сигурно някой от тях е откраднал крушката.
Стига! Той е жалък джебчия, който краде от нас
и изкарва нечестиви пари.
По-добре да внимава, няма да му се размине.
Защо все си виснала пред телевизора? Върви да учиш.
Написах си домашните. Освен това съм ваканция.
И какво? Още една причина да учиш.
В кой клас си? - Трети.
Трети ли? Но аз плащам проклетата такса от години!
Братко. - Какво?
Искам да започна работа. - Първо завърши 12 клас.
Сега завършвам магистратура.
Казах й да те уведоми.
А ти в кой клас си? - Осми.
Стига, не ви е позволено да растете толкова бързо.
Брат ви още не е фрашкан с пари.
Значи няма смисъл да говорим с него.
Да знаеш, че бракът не е за мен.
Искам да изкарвам пари, да живея достойно
и да остана в този дом.
Да, но не го притежаваме. Под наем е.
Под наем ли? Задигнахме го.
Глупости!
Това разправя чичо Мирза на всеки срещнат.
Мирза си го проси.
Откачи ли?
Наемателят ти Банки Растоги е долен измамник.
Мислиш ли, че собственик на мелница за жито на пазара,
няма пари за по-висок наем?
Въпрос ли ми задаваш, или ме уведомяваш?
Не, просто казвам. - Ясно, само казваш.
Къде се е чуло човек да наеме къща само за 30 рупии?
Няма ли да спреш да ми лазиш по нервите?
Ако беше по-досетлив, щеше да си спомниш, че не е плащал от 3 месеца.
Естествено, че знам историята му.
Леля му умря, баща му умря.
Заседнал е тук като пиявица.
В деня, когато жена ми умре,
ще се закълна пред гроба й, че ще изритам тези хлебарки,
които са се развъдили в дома ми и тогава цялото имение...
Ще бъде твое.
Да, само мое.
Кажи го отново.
Имението ще бъде твое.
Имението ще бъде мое.
Петима души пребиваваме в този гълъбарник, Фаузия.
Майка ми и сестрите ми се къпят в кухнята зад една завеса,
споделяме една тоалетна със семейство Мишра.
Как изобщо да помисля за брак?
Кога съм ти говорила за брак?
Но не знаех, че си толкова беден.
Мислех, че щом си във Фатима Махал, си от богаташко семейство.
За Бога, защо всички ламтят за това имение!
Не ламтя, ясно? Жалко е, че не си собственик, но недей да се гневиш.
Не съм подразнен!
И не искам да съм собственик на забравено от Бога имение.
Един ритник и ще рухне.
Хубаво, ритни го и спри да мрънкаш. И да се ядосваш.
Не съм ядосан, ясно?
4 часът е. - Чакай, не отваряй вратата.
Ще се видим следващата седмица... с шоколадова бисквитка.
Не съм толкова беден, че да не мога да ти купя шоколадова бисквитка.
Закъснявате.
Доскоро. - Да.
Братко, кантарът ти не е верен.
Какво очакваш от мен? Да седна на него ли?
Ще платиш ли за 2 месеца? - Разбира се, ще платя.
Тогава го направи!
Какво правиш тук? Ти си като плъх, който търси галета.
Този месец ли ще платиш по-висок наем, или другия?
Пребиваването с боклук като теб става непоносимо.
Какво да кажа за твоето ниво на толерантност?
Колкото до наема...
Ето какво, платен или не, само да си знаеш,
никога няма да освободим мястото. Лека нощ.
Не смей да заставаш между мен и моето имение. Иначе...
Вече си в гроба с единия крак. Заплашваш ли ме?
Ей, ще повикам бандитчетата и мечтата ти ще се превърне в кошмар.
Тъй че се успокой.
О, ще видиш ти истински кошмар!
Ниту, върви да се изкъпеш. Винаги пилееш време.
Какво? - За паркинга, 50 рупии всеки ден.
Наемът на стаята също се качи.
Тъпак ли си? Или мислиш мен за такъв?
Отстъпи. - Не, няма да те пусна.
Закъснявам за работа. Дръпни се.
Тогава плати и си вземи мотора.
Саяд и Мишра не ги таксуваш.
И те оставят моторите си тук.
Да, но те не плащат по 30 рупии наем за стая.
Отдръпни се, Мирза, играй си с козите на двора.
Нямаш идея какво мога да ти направя.
О, нима? Деня, в който те изхвърля оттук
и заключа портата, ще се озовеш в ада, господинчо.
Ще видиш, когато дори куче няма да иска да се изпикае върху лицето ти.
Не се боя от никого.
Това имение си е мое.
Паркингът не е твой, ясно ли ти е?
Да, да, стреснах се. - Имението е мое.
Само смей пак да паркираш мотора си.
Иска ти се да отнемеш имението ми, нали?
Хайде, някой да се покаже. - Мирза, Банки си отиде.
Ще изгоня всички ви оттук.
Почистването на полилея ще струва 500 рупии,
после смяна на крушка и т.н.
Това е антика. Няма да го вземеш за по-малко от 2000.
Всичко е стъклено... хилядарка.
Хилядарка?
Или нищо. - Чакай.
Добре, 1000 рупии.
Действайте тихичко.
Внимателно.
Нуждая се от минутка с нея.
Тя изгаря.
Остави го да влезе.
Бегъм, изразходвах всичките си джобни за този месец.
Чудех се, дали би могла...
Ами парите от наемателите? Кой ще ги вземе?
Остави това на мен. Ще взема парите от онези идиоти.
Има малко пари в онази кутия,
задоволи се с тях засега. - Добре.
И не ми се мяркай пред очите в следващите няколко дни.
Добре, добре.
Колко ще ми дадеш? - 20 рупии.
Това ли е?
Къде е Мирза? - Още е в стаята на чичо Саяд.
Добре, наблюдавай за него.
Той излезе. - Къде отива сега?
Идва към нас. - Следи го.
Почти е тук. - Бързо ела тук.
Бързо, сложи мократа кърпа на челото й.
Легни.
Нося сметката за наема.
Какво й е? Температура ли има?
От два дни, а нямам пари да купя лекарства.
Моля те, не искай да ти платя днес. - И този месец ли?
Мелницата ви още работи. - Да, но продукцията не струва.
И никой не идва за брашно. - И троха нямаме у дома.
Ще трябва да продадем този миксер.
Да. Как иначе да нахраня сестрите ти?
Това е микровълновата печка.
Загрява храната.
Вчера стопли ориза само за 2 минути.
Очевидно мошениците купонясват.
В такъв случай ще осигуря печеното.
Защо не си държа устата затворена? Глупачка!
Сега ще ви видя как ще ядете ориза... затоплен.
Пак ли изгасна тока? - Върви да провериш какво става!
Убеден съм, че Мирза е виновен.
Мишра, няма ли да освободиш трона?
Не седя на трона, братко. - Трети път от сутринта.
Почакай.
Пак ли си вътре с онези евтини списания?
Какво стана? Падна ли?
Не. Чичо Мирза... той...
Какво е направил? - Разрязвах манго за баба Би,
от което си взех едно-две парченца и внезапно Мирза се разкрещя,
че братът задига имението му, а сестрата краде от мангото.
Накара ме да изплюя всичко от устата си.
Добре, не плачи, връщай се у дома.
На Мирза ще му се наложи да обясни.
Мишра, ще излизаш ли вече?
Какво се срути? - Какво стана?
Дявол да го вземе, какво направи, Банки? Ще ме убиеш!
Какво става, батко? - Как се срути?
Бомба ли избухна? - Стената падна!
Как се случи това? - Какво правиш тук? Махай се.
Мишра, накъде... - Това е дело на Банки.
Просто си подпрях ръката. Стената ли е стара?
Какво направи, Банки? - 3 пъти за 1 час.
Моторът не ти дава право да рушиш стени.
Няма нищо общо. Ходя до тоалетна всеки ден в 8.
Бях тук, но той бе вътре цял час. - При това за трети път!
Даже с вестник влиза вътре. Уточнили сме се за реда.
Той получава повече от 15 минути! - Кой ще поправи стената?
Какво става, Шейку?
Тоалетната...
Бог знае какво прави вътре цял час! - О, Мирза идва.
Почакай, стой тук. Нека реша проблема.
Тръгвам си. - Не, няма.
Тухлите са стари. Очевидно беше... - Не, питам как така се срутиха.
Докоснах с крак стената и тя се срути.
Така е като нищо не поправяш. Чао. - Почакай.
Щом рушиш, няма измъкване. Стената е твоя отговорност.
Изключено. Имението е твое, проблемът също. Разкарайте се.
Няма. Или ще платиш по-висок наем, или ще освободиш стаята.
Като пиявица ми смучеш кръвчицата. - Не викай, ще ти прилошее.
Ако умреш, какво ще стане с имението?
Имаш 24 часа да поправиш стената.
Няма да я поправя и за 24 години. Ти си наемодателят, така че...
Да, аз съм наемодателят, свързан съм с това място. И какво?
Все едно ми дреме! - Не е честно. Той плаща 30 рупии.
А ние по 70. - Коя тоалетна ще използваме?
Тяхната, наемът им е 70 рупии.
Мирза има огромен имот. Ще намерим закътано ъгълче за дефекация.
Отдръпни се.
О, той си тръгна.
Срути стената...
Това е...
Ще заключа навсякъде, никой няма да ползва моите тоалетни.
Батко! Батко!
Какво? - Ходи ми се до тоалетната.
Ставай! - Върви долу. Буден съм.
Мирза е заключил всички тоалетни и спи отвън.
Моля те, събуди се!
Къде е той? - Тук.
Ела.
Повикай Мишра, бързо.
Мирза, как се озова тук?
Спри тук. Да.
Награбил е леглото ми и ме е изхвърлил от дома, докато спя.
Заключил е тоалетните! Къде да идат сестрите ми и майка ми?
Един момент, успокойте се.
Питайте го, защо ме изхвърли от дома.
Чуйте ме, докато тоалетната не бъде поправена,
трябва да подсигурите алтернативна тоалетна за жените.
Защо аз? Той срути стената.
Моите луксозни тоалетни не са за хора като него.
Но той е ваш наемател. - При всяка повреда с вода или ток,
наемодателят е длъжен да я отстрани. Плащаме наем от 70 г.
Как се срути стената? - Откъде да знам?
Да не съм бил в тухлата, че да знам как се е срутила?
Виждате ли колко невъзпитан и противен е той?
Няма да му позволя да ми отнеме 100-годишното имение!
Кой иска да ти го отнеме?
Обсъждаме тоалетната, не имението.
По-добре си запази глупостите.
Може ли да се фокусираме върху стената? Кой ще я поправи?
Кои са тези хора? - Те са твои дългогодишни наематели,
не можеш да ги изгониш. - Не можеш просто да ни изхвърлиш!
Стига, ти си обикновен наемател.
И след 100 години пак няма да си наемодател на имението.
Това никога няма да се случи.
За повече информация вървете в съда.
Този проблем не е за полицията. Вървете си сега.
Аз съм безполезен.
Ще повторя, преди много години доказах, че съм безполезен.
Не съм виждал по-голям негодник от Банки, хвърлил е око на имението ти.
Според полицията случаят трябва да бъде отнесен към съда,
а онази старица, вещицата от подземията, отказва да умре.
Имай вяра в Бог, Мирза.
Тя ще умре тази зима.
Убеден ли си, че ще умре? - Разбира се!
Но трябва да разбереш, че твоите наематели
трябва да плащат поне по 500 рупии.
Такава е цената на пазара.
Ще ти потърся адвокат, но имай предвид думите ми.
Колко е 2500 умножено по 12?
5 по 12 е 60. И...
30 хил. 30 хил. - Какво?
30 хил.? Наистина ли? - Колко струва?
Добре ли си? - Да, добре съм.
Помогнете му да се изправи. - Добре съм. 30 хил.?
Да, да. Добре ли си? - Подай ми ръка.
Седни. Полека.
Поседни тук. Спокойно.
30 хил.?
Ей! Ей, какво правиш там?
На теб говоря. Тук, в другата посока.
Не виждаш ли, че снимам? - Защо снимаш без позволение? Спри!
Искаш ли разрешение да снимаш исторически паметници?
А и не виждам никой тук, който да забранява снимките.
Не се прави на умен. Аз съм тук.
Ако те ударя веднъж, ще лазиш по земята на 4 крака.
Първо, внимавай какъв тон ми държиш, защото според Върховния съд,
без значение колко време живееш в имението, нямаш права върху него.
Веднъж наемател, винаги наемател.
А кой, дявол да те вземе, си ти?
Адвокат? Полицай? Военен?
Археолог.
Отговарям за руините. А това, че си глупак, го разбирам от лицето ти.
Не съм толкова глупав, че да ме заблудиш.
Върховният съд е в Делхи, а ние сме в Лакнау.
Тук силата е на власт. Така че се махай.
Слизай от проклетото дърво!
Защо все още висиш там като маймуна?
Не мога да скоча. - Както си се качил, така ще слезеш.
Нуждая се от помощ. Имам артрит.
Ето оттам.
Докторът казва,
че слизането е по-трудоемко за коленете от изкачването.
Още не си оправил стената на тоалетната, нали?
Не, защо?
Прави каквото ти кажа.
Аз съм Ганеш Шукла и в момента малко бързам.
Да поговорим по-късно. Рикша!
Да поддържаме връзка. Хайде, побързай!
Алигандж.
Чао.
Да вземем за пример Мохенджо Даро и Харапа.
Каквото открият по време на разкопките - стъклени купи, лъжици...
Археолозите го взимат и го отнасят в музеите.
Понякога, ако е нужно, отнемат самото място
и го превръщат в музей.
Какъв е този празен поглед, братко? - Изглежда не може да схване.
Няма нещо, което да не разбирам.
Мисля си, че нямаме купи или лъжици, а Мохенджо Даро не е в Лакнау.
Просто размишлявам. Не гледам с празен поглед.
Защо не си вземеш изпита за 12 клас? Не се бой, ще ти помогнем с ученето.
Първо да си вземе изпита за 10 клас.
Ще ти помогнем и с 10 клас.
Тук, спри тук.
Моля те, изчакай ме, докато се върна.
Ти ли си Мирза? - А?
Служебно лице съм, археолог. Отдръпни се.
Извини ме. - Къде отиваш?
Аз съм Ганеш Шукла.
Банки ме познава. - Какво правиш?
Още не си поправил стената, нали? - Коя?
Стената на тоалетната, глупако.
Кой си ти? Донеси ми чай. - Върви.
Снимаш ли? - Нали съм археолог.
Какво? - За архива.
Защо се движиш в тази посока?
Не може да влизаш тук. Това е женската зона.
Майка ти още ли е жива?
Кой е този? - Нямам представа.
Последвай ме, ако обичаш.
Виж, днес е неделя, а аз обичам да водя служебните въпроси
в работно време. Ще се видим друг път.
Как е измъкнал това голямо имение? - Какво?
Нищо, няма значение.
Очаквай официално писмо.
Забавата тепърва започва. - Какво?
Да тръгваме.
Кой го прати в моето имение?
Как смее да идва у дома? Сигурно е един от онези идиоти.
Изпрати ги на Гупта. - Ти повика Ганеш, нали?
Какво? Пак ли дойде? - Това означава, че ти си го викнал.
Откачи ли? За какво да го търся?
Убеден съм, че си бил ти. Как иначе ще знае за стената на тоалетната?
Не съм единственият в онова имение. Всеки би могъл да го повика.
О, такава си лисица!
Тъй ли? Тогава ти си счупена кост на анаконда!
Хайде, измий мръсното си лице, гнусна мангуста!
О, това ли искаш? - Да!
Хайде, пробвай се, долно старче!
Върни го! - Не ме доближавай!
Правя, каквото искам. - Странен човек!
Ще се видим утре!
Какво става? - Всичко е наред, ела.
Всичко наред ли е? - Изгуби ли се?
Или си сляп и не виждаш какво се случва?
Мирза ли те прати? Да, той е третият. И какво?
Какъв ти е проблемът? С другите не се забавлявам.
Наистина ли съм третият?
Явно мъжкото ти его бе смачкано като лимон.
Върви си тогава. - Очевидно няма да остана тук.
Да, разкарай се. - Странна жена.
Изчезни!
Махни си ръцете от мен. Какво?
Официалното лице? Пак ли е идвал?
Онзи архитект? Подозрителен е.
Ако се появи някое официално лице, първо на мен да кажеш, ясно ли е?
Ще си получиш твоите 50 рупии.
Какво зяпаш? Няма ли да ходиш на училище?
Да. - Защо носиш моята блуза? Търсих я.
Спри, спри. Слезте от рикшата.
Не се дръж така, Мирза. - Гледай си работата.
Нямат пари за наема, но имат пари за глезотии.
Тръгвай.
Вие ли сте Кристофър? Пандей...
Кристофър Кларк.
Специалист съм по освобождаване и настаняване в жилища.
А как да ви се доверя? - Доверие ли?
Вижте, говоря английски у дома. Обядвам и вечерям.
Чували ли сте известния строител Мун Мунджи?
Е, аз съм много близък с него.
И не седя в тази библиотека, за да чета нечий безполезен роман.
Трупам точки, за да си взема къща.
Ясно? Мишра, погрижи се за това, ако обичаш.
Ще се видим по-късно. Да тръгваме.
Вие не търсите наематели за имота, нали? Искате той да бъде освободен.
Става въпрос за моето имение.
Да, знам това. Ето.
Правилно е да го наричаме имот. - Добре.
Има много имуществени закони.
Ще напишем молба и ще я подадем в съда. Ще дадем показания. Седнете.
Те ще получат известие и имотът ще бъде освободен.
Толкова ли е просто? - Да. Документ за собственост?
Моля? Документ за собственост?
Да, документи.
Всички документи между наемодателя и наемателя.
Пандей спомена, че имотът е на името на покойната ви съпруга.
Не, тя не е покойница.
Чакам я да умре. Имотът е мой.
Просто още не е на мое име. - Ясно, разбирам.
Има и още един проблем. - Какъв?
Онзи археолог също започна да си вре носа в имота ми.
Защо има интерес към къщичката ви?
Не разбирам. - Казах ви, имението ми е голямо.
Не е малка къщурка. - Имате предвид истинско имение?
Да, наследство на жена ми от баща й, който го е наследил от неговия баща.
О, сега разбирам.
Защо казахте "О"?
Когато съпругата ви се спомине,
поне 50 алчни души ще потропат на вратата ви... за една нощ.
Разбирате ли ме?
Ето защо нямам деца.
По този начин имението ще бъде мое.
За такива имоти дори децата се раждат за една нощ.
При такива имения собственикът никога не е един.
Трябва да разберете кой е жив и кой е мъртъв.
Няма смисъл да седите тук, Шерлок.
Шерлок? - Да, Шерлок.
Кой е мъртъв... и кой е жив?
Как да се сдобия с тази информация?
Трябва да говоря с жена ми.
Кой е мъртъв... и кой е жив?
Това е най-голямата ми сестра.
Онази с течащия нос.
Тя вероятно е покойница вече?
Кои по-точно са живи?
Не помня с точност. Някои от тях са живи, някои си отидоха.
Тази изглежда доста стара.
По тази логика и ти вече трябва да си мъртъв.
Защо все още си жив?
Добре, кои са още тук?
Казах ти, че не помня.
Дулхан, къде са ми листата от бател? - Не се тревожи, ще ти помогна.
Това е семейният ви портрет, правен е за втората сватба на дядо ти.
Така ли? - Първата ти баба е имала 11 деца,
а втората - 9.
Баща ти е шестият син на втората ти баба. Нали?
Мирза, ела по-близо. - Добре.
По-близо.
Двамата с теб оженихме ли се, или аз избягах с теб?
Какво говориш? Разбира се, че се оженихме.
Дори платих всичките ти сметки.
Тогава с кого щях да избягам?
С онзи мелез - Абдул Рехман.
Остави това, кажи ми, кой от семейството ти е още жив?
Изглежда много се вълнуваш от семейството ми.
Не, не. Просто питам, ако най-голямата ти сестра е още жива,
а средният ти брат е мъртъв,
какво се случва с другите ти братя и сестри, още ли са тук, или...
Виж, не съм поканила никого на парти. Ясно ли е?
Когато дойде Неру, ще се оплача от теб
и ще се постарая да те тикне зад решетките.
Те са членове на твоето семейство.
Твои братя и сестри.
Мислех си, че може да има добра новина и някой да е умрял.
Искам да кажа... - Какво искаш да кажеш? Изчезни.
Добре, успокой се. - А ти ми донеси нещо за ядене.
По-голямата сестра е още жива. По-младият брат е покойник.
Смъртта го дебне, но той не иска да променя коварните си планове.
Никой не го харесва,
но на него му допада да върши бели.
Искате да ми отнемете имението... елате ми сега.
О, тази е останала. - Той се лута безцелно наоколо.
Да видя кой ще влезе. - Оглежда всяко ъгълче.
Старецът виси на конец от дългото си старо палто.
Ей, деца, махайте се!
Смъртта го дебне, но той не иска да променя коварните си планове.
Какво?
Кога е сложил тези катинари?
Още ли има?
Какво става?
Сатурн е ниско, но виждаш ли върха на Венера?
Всичко е в тези ръце. - А?
Виж сега... - Шукла?
Да? - Аз съм.
Седни.
Изчакай ме в столовата, там ще ти гледам.
Да?
Бил си у дома, без да ме информираш.
Не знам за какво говориш. - Беше се качил по дървото у дома.
Каза да държим връзка... Фатима Махал.
Да, сега се сещам. Какво те води тук?
Донеси ми документите.
Г-не, помните ли, че ви споменах за Фатима Махал.
Да. - Той е един от наемателите.
Наемите в Лакнау драстично скочиха. По-добре започни да се оглеждаш.
Обясни му.
Какво става, Шукла? Какво възнамеряваш да правиш?
Защо ме съветва да си потърся нов дом?
И за какво говори с Мирза?
Да излезем за момент. Значи тя не е негова майка?
Не, негова съпруга е. Със 17 г. е по-голяма от него.
О!
Дано не си оправил стената на тоалетната.
Защо все за стената питаш? Имаш ли идея колко ни е трудно?
Замълчи! Не повишавай тон, в държавна служба си.
Не си на пазара, че да викаш и да продаваш стоката си.
Всички разговори са в твоя полза.
Ела.
Удари стената. - Защо?
Задаваш твърде много въпроси. Просто изпълнявай.
По-силно.
Срути ли се? Не. Ето такива трябва да са стените на къщата.
А не цялата къща да пада от един ритник.
Може би всички наематели трябва да дадем пари за ремонт.
А останалата част от имението?
Днес е една стена, утре ще бъде покривът.
После стълбите. Имате ли толкова пари?
Много хора живеят в такива порутени къщи,
но правителството не предлага помощ на всички.
Разбира се, но ще поемем отговорност за конкретното имение.
Защото ако се срине, вярвай ми, няма да намериш и един труп там.
Да си вземем нещо за хапване. - Не съм гладен.
Говоря за себе си.
Хайде.
Муса Баг. Дворецът Дикуса.
Дворецът Фархат Бакш. Чота Имамабара.
Резиденцията на Амин-уд-даула. Резиденцията на Асиф-уд-даула.
Кесар Багх, Барадари.
Ако ти е направило впечатление, всички те
са сгради с историческо значение. Наследство.
Сега виж това. - Нима това дърво е под вашата власт?
Дървета, растения, реки, канали, пътища, сгради. Всичко. И оградата.
И тази сграда ли реставрирате? - О, не, тази е безполезна.
Подминахме я вече, спри. - Откъде знаеш всичко това, Шукла?
Аз съм държавен служител. Ние знаем всичко.
Знаеш ли какво казва татко? - Какво?
Мъжът не е беден или богат заради парите си, интелигентността е важна.
В мен се поражда усещането, че не само парите те правят беден,
но и липса на интелект. - Ти пък си много интелигентна.
Не съм, но поне се преструвам. След известно време ще стана умна.
Какво направих сега? - Онзи ти е изреждал имена на сгради,
а ти си мълчал като мухльо.
Ако бях аз, щях да го закопая.
Щях да кажа, че живея във Фатима Махал, а не в Тадж Махал.
Така че да стои надалеч.
Мислех да говоря с майка ми за нас. Едва ли ще го направя сега.
Наду се, само защото те нарекох мухльо.
Хубаво. Вече са ми избрали момче. Да кажа ли "да"?
Няма нужда да ме каниш на сватбата.
Да не съм луда, та да похарча бащините си пари за порция за теб?
Не се дръж за мен. Ще те оставя на автобусната спирка.
Няма да се кача на автобуса, нито да се държа за теб.
От дома ме взе, по-добре е там да ме оставиш.
Новите са 100 рупии, втора употреба - 25 рупии. Добре, дай ми 20 рупии.
20 рупии? - Да. Първо ги пробвай.
О, Боже!
Да, стават ми. Ще си задържа старите.
Дай ми и другия.
Къде се научи да правиш това?
Мога да правя всякакви прически. Виж.
Покажи ми. Хубава съм.
Къде ще идеш с този зашеметяващ вид?
Трябва ли да ти казвам?
Едно е сигурно, няма да взема Мирза с мен.
О, горкото старче ще се натъжи. Ще умре без теб.
Нищо подобно няма да се случи.
Тук живеят всички наематели на Мирза.
В този имот.
На горния етаж е съпругата му, а на долния е Мирза.
О, днес е слязла долу.
Здравей, г-жо. Как си?
Здравей. - Позна ли ме?
Ами... да.
Кажи името ми, щом ме позна.
Ти си...
Галилео!
Пандей, ела тук. Защо си довлякъл и него?
Моля? Да не съм вол, който може да бъде замъкнат навсякъде?
Къде са документите? - Какви... документи?
Документите за този бял слон. За този имот.
О, съставих подробен списък с всички живи и покойни роднини.
Това беше точка номер 2. Номер 1 бяха документите.
Кой ти каза да прескачаш заповед? Точка номер 2 и после...
Появи се от нищото, Пандей.
Да, беше време да дойда.
Ела, ела.
Аха! Това е точка номер 1.
Не бях там през деня.
Аз също. - Но ти беше там, Мишра!
Не оставам там и следобеда. - Той със сигурност беше адвокат.
Мислиш ли? Наистина беше адвокат. Хората тук са много наивни.
Никой не забеляза черната му чантичка.
Не се прави на остроумна. - На остроумна ли се правя?
Той дойде, видя и си отиде. - И аз мога да изразявам мнение.
Ето, виж това. Гледай... ела тук.
Това е нашето имение.
Тук е Мирза, а тук сме всички ние. Наемателите.
Наемателят Банки е повикал археолог. - Ей, никого не съм викал.
Не я прекъсвай. Продължи, слушаме те.
Археологът се е срещнал и с Мирза.
А сега и адвокатът е на страната на Мирза.
Ето какво се случва. Археологът, адвокатът и Мирза са комбина,
а ние, наемателите, нямаме никого. - А аз какво обяснявах досега?
Не обяснявай... разкарай се!
Хубаво. - Да си потърсим и ние адвокат.
Как ще се случи това? Безплатно ли? "Да си потърсим и ние адвокат."
Ще се простим с имението. - Няма да му е лесно.
Всеки ден планира как да ни изгони. Живеем в измислен рай.
Живеем тук от години. Редовно си плащаме наема.
И какво?
Няма да се откажем от имението.
През последните 3 дни тук непрестанно багерите копаят.
Ако открият 1000 тона злато, както е в съня на светеца, Индия ще бъде...
Точно така, 4 м наляво.
Шукла! Шукла! - Трябват ни още кранове.
Шукла!
Какво правиш тук?
Изчакай ме там. Да, говори.
Мирза е откачил. - Какво имаш предвид?
Наел е адвокат да заведе дело срещу нас.
Край с имението. - Имотът никъде няма да иде.
Няма дело. Не се тревожи, аз съм тук. Не съм загубеняк.
Аз съм загубенякът. С мен обикаляш Лакнау, а с него се срещаш потайно.
Срещнах го, докато проучвах имота, Наясно си с това.
А какво правеше адвокатът в имота? - Не ми вдигай кръвното.
Погледни! Някакъв светец сънувал, че тук е заровено 1000 тона злато.
И започнаха да копаят. - Злато? Затова ли е тази суматоха?
Няма нищо тук. Но трябва да си свърша работата.
А виждаш ли журналистите? Като гладни хиени са.
Говори ли с наемателите? Направи ли, каквото ти казах?
Не. - За Бога, направи поне това,
а на мен остави адвоката.
1000 тона злато хич не е малко.
Няма да получиш нищо от него.
Изглеждаш много красива. Връщам се след минутка.
Къде отиваш? - Казах, че ще се върна.
Това са всички документи, с които разполагам.
документите.
Да. - А сега точка номер 2.
Тъй като жена ти няма точно име,
ще трябва да набавиш документ за съгласие от роднините й.
Но как да ги открия? - Трябва. Като го направиш, ела.
Ако имотът бъде обявен за "спорен",
никоя сила на света няма да попречи на археолога да влезе вътре
и да сложи край на мечтата ти да бъдеш единствен собственик на имота.
Ето, пази тези документи.
Днес те пуснах да влезеш.
Ако се появиш, след като съм заключил,
ще прекараш остатъка от нощта оттатък портата.
Мирза, дори не можеш да си представиш къде бях днес.
Наистина ли?
Откъде идваш?
Унао. 1000 тона злато е заровено там.
Злато?
Да. И в момента копаят.
Лудница е там. Невероятно просто! - Момент... накъде си се запътил?
Помниш ли, че преди 2 години откриха два трезора в старо имение?
Да. - Това място също е имение.
При това старо.
Но ти никога не би разкопал собственото си имение, нали?
Очевидно... не. Ето защо закъснях.
Долепи ухо до земята.
Чуваш ли нещо?
А тук?
Чуваш ли нещо? - Нищо.
Какво? Къде?
Откри ли нещо?
Злато...
Злато... злато...
Хайде...
Няма нищо тук. Виж.
Алчността, Мирза...
Алчността е бавна отрова.
Изяжда те отвътре.
Погледни се, сега лежиш на това легло,
а след година или две ще си в ковчег,
ако не спреш с тези глупости.
Ако трябва да съм честен,
не съм чул някой да е умрял от алчност.
Ясно? Освен това аз не съм алчен.
Не си ли алчен? - Изобщо не съм.
Значи този епизод, в който копаеш за злато под жаркото слънце
до припадък... това поведение не е ли доза алчност?
За теб е алчност, а за мен е любов към имението. Неизмерима любов.
Безпрецедентна любов. Способен съм на всичко за тази любов.
Жена ти отдавна не е добре, сега и ти си прикован за леглото.
Замислял ли си се за бъдещето? Какво ще се случи?
Кога? - Когато ни изгониш, а тя се спомине,
кой ще се грижи за теб и твоето порутено имение?
Замислял ли си се за това? На 78 си, няма да станеш по-млад.
Ето какво. Нямаш деца.
Аз нямам баща, за когото да се грижа.
Забрави адвоката, съдебното дело, просто ме осинови.
Махай се оттук, изчезни!
Махай се оттук, термит такъв! - Не заслужаваш да те съветвам!
Да не си опитал да ме изгониш. Установил съм се за постоянно, ясно?
Да те осиновя! Махай се, паразит такъв!
Паразит съм, а? А това одеяло е мое. Кога ми го отмъкна, а?
Твоят мошеник никога няма да изчезне.
Хубаво, задръж си го. Само да си знаеш, че цял ден пърдях върху него.
Защо ни доведе тук, Банки, и какви са тези оръдия?
Защото е време да атакуваме. - Какво имаш предвид?
Знаете ли кой е бил Асиф-уд-даула?
От Лакнау са, естествено е, че знаят името му.
Да. Майката на Асиф-уд-даула е била доминантна дама,
не го е оставяла намира - къде отива, с кого се среща, с кого се забавлява.
Горкият не правел нищо без позволение от нея, но един ден изгубил търпение
и пратил по дяволите правилата й. Отивам в Лакнау.
Събрал си багажа и се преместил в Лакнау от Файзабад.
Вижте какъв красив град е съградил. - Защо ни разказваш това?
Защото майката на Асиф-уд-даула и Мирза са абсолютно еднакви.
Не суши зеленчуци на слънце, не паркирай тук.
Защо децата играят в двора, оправи стената сам,
нямам пари за боя, няма да те пусна, ако закъснееш. Пусна ми от него.
Това е бунт!
Ако в имението няма място за толкова мили,
смирени и миролюбиви наематели като нас, то няма място и за Мирза.
Нима някога му е принадлежало? - Но защо трябва да го освободим?
За да бъде възстановено. Как иначе ще се случи?
Когато реставрацията приключи,
ще помолим Министерството на културата да изгради музей тук,
историческо място.
Скоро ще ни пратят известие да освободим имението,
става въпрос за наследствено имущество.
Но Шукла вярва, че ще получим къща за хора с ниски доходи.
Но само ако следваме съвета му.
Правителството ще ви осигури обезщетение,
в случай, че докажем, че е исторически обект.
Но още не е доказано. Защо бързаме с изводите?
Затова казах "в случай", ако не си ме чула,
но ще докажем, че е исторически обект.
А ако искаме къща за хора със средни доходи?
Можем да огледаме една или две, но и тези за хора с ниски доходи са добри.
Имат си отделна тоалетна, отделна кухня.
Помислете си, става ли? Да продължим напред?
Мислили ли сте какво ще стане, ако това порутено имение се срути?
Ще изравят телата ви с кранове,
крайник по крайник.
Трябва да идем до Ситапур.
Хванете автобуса от Кайсарбах. - От Кайсарбах? Хайде.
Моля, пътниците до Ситапур да се качат на автобуса от Кайсарбах.
Силният мъж ще танцува под звуците на барабана
като маймуна на фокусник, когато животът й свири.
Силният мъж ще танцува под звуците на барабана
като маймуна на фокусник, когато животът й свири.
С ментов дъх...
В това състояние е от 15 години. Действайте.
Фатима още ли е жива?
Отказва да умре.
Силният мъж ще танцува под звуците... - Ще тръгваме ли?
като маймуна на фокусник, когато животът й свири.
Откъде да хванем трета линия? - При Джамилабано ли сте дошли?
Да. - Тя почина тази сутрин.
Починала е? - Мъничко закъсняхте.
Погребалната процесия вече замина. Ако искате, ще ви хвърля.
О, не, няма нужда. Да. - Сигурен ли сте?
Мъртва е. - Да, отишла си е.
Тази също. - Случаят сам си се решава.
Луксът си има цена.
Дървеното гърне може да бъде изгорено само веднъж.
Прекъснахме отношенията си с леля Фатима
в деня, когато тя се омъжи за Мирза.
Нямаме нищо общо нито с него, нито с имението му.
А сега се махайте оттук
и да не сте си показали лицата отново пред нас.
Трябва само да поставите пръстов отпечатък тук. Благодаря.
Мирза...
Чудя се, какво се случи току-що?
Защо тези хора те мразят толкова много?
Така ли?
А не е ли? - Не съм усетил подобно нещо.
Не си ли? - Не.
Сигурно съм се заблудил. - Сякаш търсиш питейна вода в океана.
Силният мъж ще танцува под звуците на барабана
като маймуна на фокусник, когато животът й свири.
Спри тук.
Ето.
Желанието може да накара човек да падне много ниско.
Имам 3 прекрасни деца и пълноценна връзка с жена ми.
И все пак...
Аз съм в тази стая с теб.
Имам усещането, че не съм способен на това.
Надявам се няма да ме съдиш.
Няма.
Разбирам те.
Ами ако децата разберат, че баща им е способен да бъде палав?
Няма да бъде добре, нали?
Целувка?
Само целувка, а? На никого няма да навреди.
Ами... тук също има лек проблем.
Защо?
Неудобно ми е да го кажа, но имам пиорея.
Да оставим тези глупости. Говори по същество.
Тази папка съдържа всички документи.
Спомена нещо за музей, нали?
Мога да се погрижа за него.
Просто помогни да ме наемат в твоя отдел.
Добре, ще се погрижа. Не се тревожи. - Хубаво.
Слушай... относно случилото се тук...
запази го в тайна.
Да не полудя? Току-що се спаси от доживотни угризения.
Един момент.
Тухла от стената на тоалетната. Каза, че ти трябва, нали?
Точно така, благодаря.
И още нещо. - Да.
Посети зъболекар.
Помниш ли деня, когато идвах... тогава ги откъснах.
От манговото дърво в имението? - Остави ги.
С тях ще докажа историческото значение на имението,
няма да слагам туршия. Ела тук. Виж. - Тухла?
От вашата тоалетна е.
А защо е в чиния?
Изследваме формата, размера, дължината и ширината й,
пясъкът, от който е направена, за да установим на каква възраст е.
Изобщо не си учил, нали? - Сякаш сме имали пари за учение.
Баща ти млад ли е умрял?
Преди няколко години. Поех мелницата, когато бях шести клас.
Майка ми държеше да изучи Ниту, Паял и Гудо,
така че оттогава работя за тях.
Ти си тъжен човек.
Трябва скоро да стигнеш до заключение с тази тухла,
защото опасността дебне имението. - Виж, има си технологично време.
Бъди благодарен, че те доведох в лабораторията.
Между другото...
Гудо е интелигентно момиче.
Ще се погрижа да й намеря работа.
Ей, спри.
Закарай ме до съда. - Ей, спри.
Тръгвай, тръгвай. - Казах да спреш, почакай.
Какво не е наред с теб? - Моля?
Не ни трябва да сме адвокати, за да знаем правата на наемателите.
Ясно ли ти е?
Добре, но аз съм адвокат на Мирза. - Така ли?
Нищо няма да постигнете с тормоз.
Да отнемете чужд имот или собственост не само е незаконно,
но е и наказуемо престъпление. - Кой го отнема? Плащаме наем.
Да. - Наем ли наричате това?
Това е подаяние. - Ей, г-н Подаяние.
Внимавай как ми говориш. - Каквото и да е, плащаме си
и имаме право на уединение.
Не може да влизаш и излизаш от дома ни, когато ти хрумне.
Имаме право на ток и вода, не можеш да ги спираш,
дори ако не сме плащали наема. Кой според теб трябва да оправи стената?
Измазване, боядисване, поддръжка? Да изреждам ли и другите права?
Можем да заведем дело срещу теб за експлоатация, ясно ли е?
Щом си направила толкова подробно проучване,
сигурен съм, че си чула и за правата на наемодателя.
Стената, за която говориш, кой според теб е нанесъл щетите?
При повреда на имущество може да бъде заведено дело
и за нула време да бъдете изгонени. - Изгонени, друг път!
По-добре да се споразумеем извън съда.
За всички ще е от полза. Да тръгваме. - Почакай.
Няма да ни учиш на ползи и загуби, Гледай си твоя живот.
Не можеш да ни експлоатираш, а ако опиташ,
знаем как се играе играта "изпращане на известия".
Тръгвай. - Говори за права пред адвокат.
Много е добра.
Добре дошли, заповядайте.
Старо. Много старо... имение.
Снимайте, правете снимки. Да. Елате, да влезем.
Внимавайте, козе изпражнение. Вижте тази стена.
Толкова е дебела. Това имение е много старо. Поне на 100 години.
Наемодателят е беден мъж. Вижте тази архитектура.
Английски, френски... много щателен дизайн.
Ами тези арки? - Шукла.
Може да направите снимки ето там. Вървете.
Откъде намери тези туристи? - Те са студенти от чужбина.
Студенти по архитектура от Китай, Хонг Конг, Камбоджа.
Пак ли нападна имението ми, без да поискаш разрешение от мен?
Това е официално посещение с цел проучване.
Проучване? - Елате, приближете се.
Този старец мисли, че правителството нахлува в имението му.
Но той не знае, че скоро имението ще бъде обявено за исторически обект.
Вървете, снимайте.
Знаеш ли на каква възраст е имението?
На колко години е? - Не мога да кажа, не е много старо.
Запиши в графа наследство 100 години.
Определено е на по-малко. Просто стените не са белосани.
Не се прави на остроумен. Това са държавни документи.
Откога е счупен парапетът? - Може би от година или две.
Лъже. В това състояние е, откакто съм се родил.
Аз ли лъжа? - Запиши... от 50 години.
Елате, елате. Целият този етаж принадлежи на съпругата му.
Добави ги в списъка с антики. Снимай всичко.
Вътре има още предмети. - Наистина ли?
Моля, за какво говориш? Ей, изслушай ме.
Стига глупости, махай се оттук! Вън!
Да, да, тръгваме си. - Да, вървете си.
Предупреждавам те... - Мирза!
Махай се! Върви си! - Не ме докосвай, Мирза!
О, така ли? - Ще се върна с документ.
За какъв документ говориш? - Кой разреши да продаваш имението?
Какво говориш? - Продаваш го? До вчера заговорничеше
с адвокат, а сега го продаваш? - Не може да го продаде.
Имението е мое, имотът е мой, аз решавам.
Ако искам, ще го продам. - Но не и без нашето позволение.
Позволение? Що за глупости? - Позволение, което няма да получиш.
Какво имаш предвид?
Нека купонът започне!
Позволение! Няма да ми позволи? Хм! Имението...
Добре е, че си казал на Ганеш, че продаваш имота. Седни.
Казах, каквото прецених за добре в онзи момент,
но истината е, че не искам да продавам имението.
Първо, нуждаем се от пълномощно на твое име.
За това ни е необходим подпис или пръстов отпечатък от жена ти.
Не мисля, че би могла да си спомни подписа си.
Пръстов отпечатък...
Ще се погрижа, но след това имението ще бъде на мое име, нали?
Разбира се, ще бъде твое, но след смъртта на съпругата ти.
Ето, трябва да се подпише или да остави пръстов отпечатък отдолу.
Добре. Не, благодаря. - Искаш ли чай?
Виж това.
По всичките ми пръсти е.
Но го няма върху другата ръка.
Не се тревожи, ще те измием. Искаш ли чай?
Какво е това? - А?
Пръстовият отпечатък, който поиска.
Объркал си.
Поисках отпечатък на палец на лявата ръка, а ти си взел от дясната.
Какво ти стана? - Добре съм. Всичко е наред.
Ако пълномощното не бъде направено, забрави за скъпоценното ти имение.
Ето го и Мирза.
Как се чувстваш?
Добре.
Както казах,
да забравим лошото,
да оставим нещата такива, каквито винаги са били.
Банки може да остане,
ще говоря с Кристофър да оттегли делото.
Освен това си мисля, че проучването, което провеждаш,
също може да бъде преустановено.
Мирза, стигнахме твърде далеч.
Имението вече е вписано в документите ни и няма връщане назад.
Но в такъв случай... - Нека ти покажа нещо.
Ще се почувстваш горд, когато видиш как работи нашият отдел.
Това е нашата лаборатория.
Всичко тук вършим щателно,
до най-малката подробност. Всичко това са антики.
Имаш ли идея колко струва това в Лондон или Америка?
Да, ясно, но какво ще стане с моето имение?
Пак имението. Само за това ли мислиш?
Знаеш ли стойността на имението? Ще ти прилошее, ако ти кажа.
Не, нямам представа. Колко е?
Цената му е... Безценно е.
Каква е паричната му стойност?
Неоценимо е.
Така ли? - Ела.
Някои неща са толкова скъпи, че не можеш да им сложиш цена,
например майчината любов.
В твоя случай - любовта към жена ти.
Безценна е. Можеш ли да я оцениш?
По същия начин и твоето имение е безценно.
О, не, не... почакай.
Добре съм, не се тревожи. Добре съм.
Какво каза? Безценно ли е? - Да.
И какво, ако съм се срещнала с адвоката?
Защо е това негодувание? Не е като да бях сама.
Сама? Не ходи ли сама при Ганеш?
Започна да се конти пред огледалото. Ясно е какво цели.
Банки, тук съм. - Добре.
Не те виним, просто си неудържима в последно време.
Не ми пука, важното е да свърша работата.
Именно, защо не стоиш настрана? Защо се месиш?
Защото не мисля, че ще се справиш сам.
Въртиш се като куче около Ганеш, защото ти обеща малка къща.
А аз искам нормален дом, ако не тук, то някъде другаде.
Има логика в думите й.
Добре, слушай я тогава.
Аз съм дотук, мамо. Не ме търси за нищо.
Виж го, мамо, той завижда.
Не може да преживее, че съм излязла и съм свършила нещо продуктивно.
Братко, върви и си върши твоята работа, аз ще се оправя
с мама, къщата и тези двете. Ти иди да се забиваш с Фаузия.
Коя е Фаузия?
Никоя, не я мисли. - Ще се ожениш ли за нея?
Братко, можете да се забивате на терасата.
Гудо се натиска с много момчета зад резервоара с вода.
Гудо?
Какво има? Бабчето ли? Не е ли добре?
Какво има? Изглеждаш натъжен.
Не мога да кажа нищо в момента. - Няма ли да прескочи трапа?
Или... - Не мога да кажа нищо в момента.
Болестта й е такава, че всичко...
Значи е време за... - Не мога да кажа нищо в момента.
Трябва да се подготвиш... - Да, ясно, разбрах те.
Ще ми платиш ли? - Да платя ли?
Това е всичко, което имам в мен. Върви си сега.
Кой повика този тук?
Няма ли да влезеш? - Защо го доведе?
Върви при жена си. - Какво правиш тук?
Защо не влезеш при нея? О, ясно.
Не можеш да понесеш да я гледаш как страда.
Разкарай го. - Кълна се, по-лош от дявола си.
Не ми говори така, не съм дявол. Искаш ли да ти го повторя?
Разкарай се от пътя ми.
Кажи, Мирза. - Нуждая се от саван.
Саван? За жена ти ли? - Няма ли да ми покажеш някой?
Кога издъхна?
Колко струва? - 150 рупии.
Ще ми покажеш ли някой по-евтин?
Мирза, нямаш ли срам? Дори в този момент ли ще се пазариш?
Ето, това е всичко, което имам.
За какво са ми толкова цветя? Няма да декорирам къщата. Вземи си ги.
Толкова далеч ли е?
И майка й, и баща й са заровени в имението.
Защо искаш да я погребеш тук?
Колкото по-далеч е от имението, толкова по-добре.
Ще се побере в това малко пространство.
Какъв ще е смисълът, ако дори след смъртта си
остане приклещена в имението? - Но тук трябва да платиш.
Ти подготви мястото, аз ще я донеса.
Тогава и ще ти платя. Отдръпни се.
Изглеждаш красива. Ела.
Благодаря. Отдавна не съм те виждала.
Ела тук. - О, лешоядът се върна.
Къде си тръгнала?
Беше се схванала от залежаване. Ще я разходя наоколо.
На връщане ще посетим лекаря. Остави ме аз да определям темпото.
Да се движим по-бързо. - Да, да.
Да тръгваме.
Виж, съпругата ти проявява загриженост към теб.
Купи любимия ти захарен памук. Опитай.
Изяж го, а после върви да си починеш.
Ето, това е скицата. - Скицата.
Сграда с 15 етажа. 12 етажа са тук, а три са от тази страна.
Долепени ли ще са? - Да, ще е 12 етажа.
Мирза. Какво да правя? Да изляза ли? - Седни.
Ти си назначена, скъпа моя.
Ела, Мирза, присъедини се.
Тя ли? Това е Гудо. - Защо си я повикал?
Тя е експерт по юридическите въпроси. Взех я за мой асистент. Ела, седни.
Погледни, така добре ли е? - Много добре.
Правилно. Седни. Тя ми е от голяма помощ.
Трябва да решим този случай.
Гудо, истинският злодей в живота ви не е Мирза.
Мирза, твоите наематели не са злодеите в историята ти.
Лошият е Ганеш от отдела по археология.
Има ли логика тук? - Какво имаш предвид?
Ако стигнем до съда, делото ще се проточи от 6 до 8 месеца.
Колкото повече се проточи, толкова по-дълго ще бъдем в имението.
Гудо, би трябвало да си наясно вече.
Ганеш проявява интерес към имението,
затова се занимава с този случай.
Щом се сдобие с доказателство,
за 2 месеца ще ви изгони от имението.
За 2 месеца? - Точно така.
О! - Имам предложение, Мирза,
преди Ганеш да направи своя ход,
имаш само една опция - да продадеш имението.
Хм, сега разбирам. - Какво?
Ако продадем имението, няма да сме с празни ръце,
а ако го вземе правителството - нищо. - Правилно си разбрала.
Знаеш ли строителя Мун Мунджи?
Проявява интерес към имението. Близки сме, ще се разберем за 2 седмици.
Говорил съм лично с него, известен строител е.
Ганеш не може да му стъпи на пръстчето.
Разбра ли? Документите в теб ли са или просто се мотаеш безцелно?
А кога ще вземем парите? - Първо подготви документите.
Това не е битпазар, не продаваме дрънкулки.
Гудо. - Мирза, ти си един нищожен бедняк.
Без обиди, моля. - Говорим за милиони.
Трябва ни подходяща сделка. Разбираш ли ме?
Добре. Добре. - Благодаря.
Гудо, направи копия на документите.
Здравейте. Синха, защо ти отне толкова много време?
Останаха още някои формалности, чичо.
Считай го за свършено. Ганеш, кажи му.
Чичо, тухлите от имението не са точно антични като в Имамбара,
но имат типичната структура на тухлите от Англия и Франция.
Напълно идентични са... на 20%.
Значи е ясно. Подготви доклада. - Има още нещо, чичо.
Там има едно старо мангово дърво. Говорим с отдела по горите,
за да установим възрастта му.
Дори дървото да е свидетел на историческо значение на имението,
тогава защо се колебаеш, Синха? Сега не съм на власт,
медиите няма да ми обърнат внимание. Да приключваме бързо.
Коя дата сме? - 29-ти.
Чудесно, да приключим до 15 август. Запечатате имота.
Догодина трябва да е годен за живеене.
Чичо, да не планираш да останеш в имението?
Кой е този глупак и защо ме нарича "чичо"?
Той един от наемателите в имението.
Добре. Настанете го в стаите за слугите, които са зад имението.
Добре. - Доскоро.
Тествай тухлите в лаборатория. Бързо.
Добре, разбрах.
Няма да остана в стая за слуги. - Приеми, каквото ти предлагат,
иначе ще останеш без абсолютно нищо.
Това е жилище за хора с ниски доходи.
Господинът е зает. - Можете да влезете.
Добре.
И северната, и южната част са еднакви.
Дано случаят не е фалшив като предния път.
Не, този път имаме всички документи, имаме и дубликати, отвън са.
Нужна ли е помощ с отвличане? - Не, не.
А от биячи? - Не е необходимо.
Вероятно не знаете, но жена му няма да издържи още дълго.
И тогава Мирза, глупакът, който седи отвън...
Мирза отвън ли седи?
Какво има? Седни като хората.
Кога ще се състои сделката?
След два или три дни. - Нека е след два.
Два дни... звучи изпълнимо.
Ами моята комисионна?
Млъкни. Комисионна... друг път.
Мун Мунджи е голяма работа сред строителите.
Но и мен си ме бива. Казах му, че Мирза е най-близкият ми приятел.
Знае, че няма да го измамя. Той ме попита какво ще правим.
Казах му да подготви парите. "И после", попита той.
Наистина ме уважава. Казах му да не се тревожи.
Когато Мирза даде оригиналите, тогава ще броиш парите.
А сега подготви оригиналите възможно най-бързо.
Аз ще ангажирам булдозер. - Сега? А ние къде ще идем?
Не точно сега, Гудо. Нека първо вземем парите.
Колко пари ще получа? - 5%.
А това колко е? - 500,000 рупии.
Засега подготви документите.
Аз също се заемам с работата. Ела, Гудо.
Мирза, забрави си папката. Ето.
Едно... десет... сто... хиляда. Сто хиляди.
Петстотин хиляди!
Това са петстотин хиляди рупии! - Мирза, добре ли си?
А? Едно...
Да те отведем ли у дома? - Десет... сто...
Петстотин хиляди!
От праха си дошъл и в прах ще се превърнеш.
Петстотин хиляди!
От праха си дошъл и в прах ще се превърнеш.
Независимо какво жилище ще ни предложат,
където и да идем, ще бъдем заедно.
Замислял ли си се някога колко крехко е тялото?
Колкото и да ти бъде обяснявано, никога няма да разбереш напълно.
Вдишай, издишай,
следвай ритъма.
Когато издъхнеш, ще разбереш какво си изгубил и какво си спечелил.
От праха си дошъл и в прах ще се превърнеш.
Скъпи приятелю...
От праха си дошъл и в прах ще се превърнеш.
Позволи на Банки да говори. - Това е първият акт за собственост,
а това е вторият, след увеличението на наема.
А това са бележките. - Покажи всички документи на Банки.
Готови ли сте? - Да.
Всички документи ли са на лице? Те скоро ще бъдат тук.
Да, спри тук.
Оттук. - Може ли да сложа табелата?
След като прочета заповедта.
Обичам тази част от работата.
Един от вас да дойде с мен. - Оттук.
Те пристигнаха, Банки.
Насам. - Те са тук, мамо.
Виждате ли това място? - Здравейте.
Предполагам всички сте тук. Елате.
Да, всички сме тук. Готови сме.
Хайде, елате.
Мирза Чунан Наваб, ти ли си...
Сякаш не знаеш името ми. - Дай ми съобщението.
Слушайте внимателно, това е официално съобщение.
След извършване на различни научни методи за изследване,
ние, от отдела на археолозите, установихме, че 100-годишното имение
е не само опасно за жителите тук,
но и е с огромно историческо значение.
Като взехме предвид социалния и културен принос
декларираме, че всички наематели
трябва да напуснат имението в най-кратък срок.
Това е заповед. - Какво, да напуснем? Къде ще идем?
Ами нашите права? - Ще го питам, замълчете, моля ви.
Шукла, обиколих целия град с теб. Така ли ни се отплащаш?
Ами жилището, което обеща? Или то бе част от измамния ти план?
Дай му съобщението и окачи табелата.
Нямам интерес към тази драма. - Драма? Каква драма?
Какво, по дяволите, говориш?
Всички да млъкнат.
Ти ни обеща жилище.
Защо не е упоменато в съобщението? Искаме го в писмен вариант.
Къде да идем? Какво ще стане с Мирза?
Той остава, собственик е.
Ясно, той е собственик, затова остава, а нас изхвърляте.
Ние сме глупавите кучета, които захапаха кокала, който ни показа.
Искам да те ударя още сега. - Не можете да ни откажете жилище.
Прибери тази тояга. - Друг отдел раздава жилища. Не аз.
Не го спомена по-рано. - Не ви караме да напуснете сега.
2 месеца са достатъчен период. - Не стигат, за да си намерим дом.
Не, не искам да виждам тези вредители в имението си.
Вие, хора, също си вървете.
Имението вече е продадено на Мун Мунджи.
Кристофър се погрижи. Ясно ли ви е?
Ще получим апартамент. - Как може да го продадеш? Глупости!
Говори си... това място е продадено!
Здравейте, г-не.
Проучихме този имот, имаме прави да...
Направете път, Мун Мунджи е тук.
Оттук. - Добра работа, Кристофър.
Тук ще има и градина. И паркинг на три нива.
Този път се справи чудесно. - Благодаря.
Ще построим 25 етажа. - Един момент.
Не може да строите тук. Този имот е запечатан.
Те са от отдела по архитектура. - Запечатете го,
докато дойдат булдозерите и крановете.
Не разбирате, не може да строите тук нито сега, нито в бъдеще.
Ще заключим вратата. - Да, това е добра идея.
Кристофър, вземи ключовете от тях.
Добре. - Да, мамо, ще взема грах.
Снимай ни за протокола. - Аз съм Мирза.
Какво става? - Отдръпни се.
Какво става тук? - Кой е този?
Наемател. - Наемател ли?
Счетоводител, дай му малко пари.
Добре. - Да, дай им пари.
О, да, заслужаваме го. - Просто ги купи.
Това не е благотворителност. - Защо им плащаш? Парите са мои.
Наши са си.
Ама че хиена, крадеш парите ми.
Аз продадох имението, парите са мои.
Как така са твои?
Бегъм ни напусна.
Отиде си.
Бегъм я няма вече.
Какво се е случило с нея?
Бегъм почина ли? - Коя пък е Бегъм?
Фатима Бегъм, собственик на имението.
Починала е? И сега? - Все някога щеше да се случи.
И сега? Какво се случва с документите за имението?
Всичко трябва да е подготвено, ще ги вземем.
Бегъм я няма... как така?
Отиде си, няма я... Завинаги. - Кога?
Преди три дни... през нощта.
Защо не ми каза още тогава? - Тя поиска така, да ти кажа сега.
Виж там.
Какво има, Банки? Кажи ни, какво се случва.
Тя си е отишла.
Това завещанието й ли е? - Да, завещанието й.
Скъпи Мирза, когато четеш това писмо, аз ще съм отишла много далеч.
С настоящия документ заявявам,
че продадох имението на Абдул Рехман за сумата от 1 рупия.
От този момент оставам с него.
Продала е имението... в смисъл?
Бегъм не е мъртва, избягала е.
Какво? - Избягала е, не е ритнала топа.
Какво става, Банки? Какво не е наред с Бегъм?
Бегъм е жива и е избягала с някогашния си любовник.
Избягала ли е? - С Абдул Рехман.
Бегъм? - Г-жо Мишра... някой да помогне!
Да избяга... на тази възраст!
Сега какво, Шукла? Къде ще идем?
Да пием по чаша чай. - Чай?
Кристофър. - Да?
Една рупия... а вие пачки предлагате.
Искам да се срещна с Абдул Рехман. - Знаех си.
Браво на нея... така се действа с вълци като тях.
Съсипан съм... завинаги.
Онзи ден, когато започна да разпитваш за семейството ми,
ме подсети за любовта на Абдул Рехман към мен.
Винаги съм подозирала намеренията ти,
но онзи ден се убедих, че искаш да отнемеш имота на прадядо ми
и чакаш само да умра.
Разбих сърцето на Абдул Рехман като се омъжих за теб,
заради любовта ми към имението, в което се бях родила.
Той искаше да напусна и да заминем за Лондон,
докато ти бе готов да си зет на къща.
Това имение беше моята слабост.
Допуснах грешка като ти се доверих.
През цялото време знаех, че си отговорен за всички дребни кражби.
Мълчах си, защото покриваше всички домашни разходи.
Направете път.
Ще изнеса газовата бутилка.
Да го занесем в буса. И това също.
Аз ще го взема.
Да вървим.
Винаги съм мислела, че след мен, ти ще придобиеш това имение,
но когато осъзнах, че искаш да го продадеш,
реших да се взема в ръце
и да го продам. - Нека Бог бъде с теб.
Моля те, не пипай нищо. Продадено е.
Въпреки че не си лош човек по душа,
никой не знае кога дяволът в теб ще надделее,
затова всички съдебни процедури бяха изпълнени от моя адвокат,
когото ти мислеше за мой лекар.
Сега съм спокойна, че моето имение ще остане незасегнато.
Ще тръгвате ли? Трябва да сложа катинара.
В знак на признателност за всичко, което направи за това имение,
оставям любимия ти стол
и двустайната ми къща в Хюсайн Гандж.
Ти ли ще ми пратиш документите за развод или аз да ги пратя?
Бог да те пази. Завинаги твоя, Фато.
Ще се върна след миг. - Добре.
Имате ли органично брашно?
Едва ли продавачът тук е чувал думата "органичен".
Да отидем в мола.
Безполезни хора.
Мирза, ще ни закараш ли до пазара?
Баба, ще ни закараш ли? - Да, сядайте.
Колко много си отслабнала!
Благодаря. - Здравей, как си?
Това е частна собственост. Къде си мислите, че отивате?
Какво се случва вътре? - Помните ли Фатима Бегъм?
Празнува рождения си ден, тук е в момента.
Има много ВИП гости.
Ако искате да гледате, застанете отвъд портата.
Минете назад.
Честит рожден ден!
Всичко приключи, Мирза. Прибирай се у дома.
Битката е насрочена, чертата е теглена, кипим от гняв.
Гулабо се бие. О, да, Ситабо се бие.
Хващат се за вратовете, душат се и се давят.
За сладки и за торти - търсят всякаква причина да се карат.
Гулабо се бие. О, да, Ситабо се бие.
За колко продаде стола?
250 рупии.
Бегъм е с 17 години по-стара от теб, нали?
Какво видя в нея?
Имението.
Виждах само имението.
А какво, по дяволите, видя тя в теб?
Моята младост.
^малките_вещици^ WWW.BOLLYDREAM.COM