Направи ли го?
Тъпаци.
А баща ти?
Трябва да поемем този риск.
По-късно хората се питаха, къде е започнала тази трагедия.
Някои биха казали, че началото е било тук -
на паркинг на супермаркет в южен Вахенинген.
Аз от друга страна, съм убедена,
че всичко започна следващия вторник, когато Маартен Монро -
професор по еволюционна философия в университета във Вахенинген,
се запита дали наистина съществува.
Не беше нова идея, особено за мъжете на определена възраст,
но той винаги я е считал за теоретична материя,
а не за реален въпрос.
До този момент.
Наистина ли съществуваше?
Беше обичал тази жена.
Беше станал баща на тези деца.
Но даваше ли му това някаква сигурност?
Не можеше ли да е изцяло някой друг?
Добро утро! - Татко! Може ли оризов крекер?
Вече имаш сандвич.
Да, вероятно.
През последното десетилетие
Маартен беше променил всичко в себе си с по-скучна версия.
Чувството си за хумор със сарказъм, вежливостта си с конформизъм,
гражданската си отговорност с апатия.
Беше се превърнал в призрачен кораб, завърнал се в пристанището.
Лутащ се холандец.
Коя е движещата сила на промяната?
Промяната задължително за добро ли е?
Наблюдавайте поведението на тази мравка.
Не изглежда да има цел.
Какво ли прави?
Според теорията на Ламаркс промяната или "еволюцията"
се случва чрез волята на индивида.
Жирафът протяга шията си
и повтаряйки го,
шията на жирафа се увеличава с всяко поколение.
Разбира се Дарвин опровергава теорията на Ламаркс и казва,
че няма надежда за волята и намерението на индивидите.
Или сме подготвени за задачата, или умираме.
Какво говори това за малката мравка?
По някое време Маартен се усети, че се надява на трагедия.
Може би рак на простатата.
Хубава самолетна катастрофа.
Не казвам, че трябва да станеш изцяло друг човек.
Просто те моля от време на време
да правиш нещо,
нещо съвсем малко.
Като да напазаруваш в супермаркета.
Тоалетна хартия, кафе.
А да, и памперси за Кай. Но по-хубава марка.
Ало? Маартен? - Да.
Ще измислиш нещо. Да.
Като млад мъж
Маартен написа дипломната си работа за даоист, сънувал, че е пеперуда,
и който вече не знаел дали е мъж, сънувал, че е пеперуда,
или пеперуда, сънувала, че е мъж.
Беше ми жал за пеперудата, сънувала живота на Маартен.
Би било по-добре да се събуди бързо.
Маартен?
Сейфът! - Касата.
Какво? - Сейфът.
Дони?
По дяволите!
Съжалявам.
Добре.
Във вторник следобед на четвърта каса
животът на Маартен се преобърна.
Денят, в който ме срещна.
ПИСТОЛЕТ В ЖИВОТА МУ
субтитри от YavkA.net ® 2020
Господин Монро? - Да.
Монро - с две "О" ли се пише? - Да.
Добре.
Имате здраво ръкостискане.
Аз съм Моник Флуманс от полицията във Вахенинген.
Трябва да ви задам няколко въпроса.
Казахте, че заподозреният е започнал да стреля по вас,
след което сте решили да легнете на пода.
Маартен! Маартен!
Това е съпругът ми!
Боже, изплаши ме до смърт!
Здравейте.
Моник Флуманс от полицията във Вахенинген.
Да, добре. Вие ли водите случая? - Да, изцяло.
Видя ли нещо? - Абсолютно нищо.
Няма значение.
Бих го завела вкъщи... - Да, чудесно. Така ще направя.
Ако се сетите за нещо, обадете ни се.
Да.
По дяволите!
Какво стана Дони?
Разпозна ме, Ришард. Кучката Уенди ме разпозна.
По дяволите! Убих я. - Застреля ли я?
Не чу ли какво казах? - Да, чух.
Ужасно е, трагично. Къде е пистолетът?
Трябва да се върнем. - Да се върнем ли?
Изпуснах оръжието. - И какво от това?
Дони! - Пусни ме!
Успокой се! - Не разбираш.
По-добре да рискувам с полицията. - Отколкото с какво?
С баща ми.
Тати! - Здравейте.
Доста ни изплаши, нали?
Полицията във Вахенинген. С какво да ви помогна?
Здравейте. Обажда се Маартен Монро. Бях замесен в обир.
Замесен в обир ли? - Бях на мястото.
Имам предвид, че бях жертва.
Обрали са ви днес? - Не, Моник Флуманс ми даде номера.
Каза да се обадя, ако се сетя за нещо.
Г-жа Флуманс е на работа утре от 11 ч.
Добре.
Добре тогава.
Тогава ще дойда...
Ще дойда утре следобед.
Чудесно, г-н Флуманс.
Не, аз съм господин Монро. - Моля?
Няма значение. Благодаря.
Тази нощ Маартен не сънува пеперуди.
Или даоисти.
Маартен.
Предполагаше се Маартен да задържи оръжието само един ден.
Пистолет в чантата. Носи го на лекция, а после в управлението.
Така трябваше да стане. Бегло обяснение, и обратно вкъщи.
Бързо в леглото, и пак сънища.
Такъв беше планът. Така трябваше да стане.
Здравей, Маартен.
Това бяха разумните действия, които Маартен Монро планира.
Здравей, Маартен. - Хей, Дийдрик.
Здрасти, Маартен. - Йоселин.
Все пак беше разумен човек.
Здравей, Йохан.
Маартен се беше решил.
Беше напълно решен.
Здравей, Маартен. - Здрасти, Беренд.
Видя ли се в получателите? - Какво?
Беше сред получателите на имейл от студентка.
Скъсал си я, а тя не приема добре оценката ти към дипломната й работа.
Не я приема добре ли? - Да, това е всичко.
Казал си, че е "социално неадекватна".
Ще го поправиш ли?
Не, нямам намерение.
Няма да поправям нищо.
Добре ли си?
След грабежа? - Да.
Още съм в шок от грабежа.
Трябва да вдигна. - Добре.
Маартен на телефона. - Моник е.
Обаждали сте се снощи.
Здравейте, Моник. - Спомнихте ли си нещо?
О, да. Нека помисля.
Не, сгреших. Мислех си, че си спомних нещо,
но се оказа, че не съм.
Добре. - Глупаво от моя страна.
Какво си бяхте спомнили?
Нищо всъщност.
Г-н Монро? - Момент.
Спомням си.
Дони.
Касиерката каза "Дони". - Дони?
Да, Дони.
Добре. - Това помага ли?
Така ми се струва. - Чудесно.
Ако си спомните нещо друго... - Да, разбира се.
Добре.
357-ми калибър?
44-и калибър, изстрелян от полуавтоматично оръжие.
Голям калибър е.
"Пустинен орел" - като ръчно оръдие е.
Не е много точен, но е впечатляващ. - Търсим "Пустинен орел".44.
Има и .5, който е по-голям.
Искам да провериш водата
в радиус от 2 км, включително и всяка кофа за боклук.
Готово. - Тръгвай.
Не познаваш никого с такъв пистолет, нали?
Полицията работи по мистериозно убийство.
Четири жертви, открити в апартамент, след като съседите чули викове.
Местопрестъплението се претърсва за доказателства.
Според полицията
убийството вероятно е дело на професионален наемник.
Причината за смъртта е неясна. Претърсването на къщата...
Татко. - Симон.
Симон?
Малко съм уморен.
По дяволите! Боже!
Маарт?
Идваш ли?
Повтаряме американското изследване,
но по-добре да го надградим.
Трябват много пари, за да стане добре.
Не го прави тогава. Кажи им, че няма да го направиш.
Не съм в позиции да отказвам.
Разбира се, че си. Търговска компанията са. Имат пари.
Изследването е много интересно. Искам да го направя.
Мама работи за цирк.
Този цирк изплаща голяма част от ипотеката.
Наистина интересно фундаментално изследване
на генетичното ни изграждане.
Ново познание е, а не стари теории.
Професоре?
Професоре! - Здравей.
Роза, нали? - Да.
Харесва ли ти Холандия?
Исках да ви питам за доклада
за Ричард Докинс и "мемовете" на човешкия мозък.
Какво за него? - Не мога.
Какво не можеш?
Имам малък... Как да го кажа?
... спор с хазяина си. Много е ядосан.
Няма ми лаптопа, а записките ми са на него.
Работя по решение.
Ходил сте при "барбиери"? - Моля?
На бръснар ли сте били? Изглеждате добре.
В добро здраве.
Прати ми го следващия петък.
Не флиртувах. - Нито пък аз.
Така ли?
Шегувам се.
Значи в петък, нали?
По-следващия петък. - Благодаря.
Чао.
Какво определя приспособимостта?
Според Дарвин това са нуждите на индивида, за да оцелее
или да се размножи.
Например способността да избяга от хищник,
да го пребори или която и да е друга стратегия за оцеляване.
Както може да сте чули, наскоро участвах в обир.
Не бях обирджията, а жертвата.
И оцелях, както ясно се вижда.
Ще ви покажа какво направих.
Това беше моята стратегия за оцеляване.
Чрез мен Маартен си върна нещо, отдавна загубено.
Не, сериозно. Това съм аз - залепен за пода.
Или нещо, което все още не беше намерил.
Не, скрито от самото начало.
По средата на живота му животът на Маартен започна отново.
Докато други хора си намират хоби или се захващат с йога,
курс по дегустация на вино или африкански танци,
Маартен искаше само мен.
И всичко вървеше добре.
Какво беше това? - Кое?
Какво беше това? - Какво беше кое?
Силният удар отвън.
Нищо не чувам.
Сега не се чува. Преди малко чух удар.
Кога? - Преди пет секунди.
Нищо не чувам.
По дяволите!
Какво? - Счупили са страничното огледало.
Огледалото на колата ли? - Да, огледалото на колата.
Казах ти. - Какво искаш да кажеш с това?
Обади се на кварталния полицай. - Глупости!
Някой трябва да говори с тези момчета.
Би могъл.
Маартен?
Хей!
Чупите огледалата на колите ли?
Видях ви да ритате страничното огледало на колата ми.
Не бяхме ние.
Господине, бяхме тук през цялото време.
Да, да. Постоянно ви виждам да се мотаете наоколо.
Къде?
Тук, по тази улица.
До "Парквех" ли? - Не, тук до парка.
Не знам за какво говорите.
Така ли? Тогава ще трябва да ти покажа.
Според Маартен беше време някой да се заеме с хулиганите -
страхливците, възползващи се от беззащитното население.
Маартен не беше беззащитен и те скоро щяха да го разберат.
За това огледало говоря. - Беше инцидент.
Така ли? - Не, направих го нарочно.
Много съжалявам. Сега разбирам колко досадно може да бъде.
Няма да се повтори. Съжалявам.
Добре.
Не разбирам какъв е проблемът, госпожо.
Не приемаме пари в брой. - Това са пари, изкарани с труд.
Не приемаме пари в брой.
Госпожо.
Нуждая се от тази операция.
Идете в банката, депозирайте парите в сметката си
и ги прехвърлете на болницата.
Стана ли? - Не, Ришард, не стана.
По дяволите!
Ще отидем другаде. - Няма къде да отидем.
В Холандия само тук правят това.
Или просто не го прави.
Изглеждай както си.
Защо не?
Втори чифт тази седмица.
Браво.
Утре трябва да говоря с полицията.
Задължително е за всички служители.
Не се притеснявай. Всичко ще е точно.
Мениджърът ми каза, че нищо не знаят.
Даже още не са намерили пистолета.
Какво? - Да.
Странно е, че не са го намерили, Ришард.
Така е.
Да.
Значи не сте го взели.
Маартен, за твое здраве! - Наздраве!
Наздраве, хора!
Може ли да кажа... Може да е ужасно,
но в известен смисъл обирът за Маартен...
Как да го кажа? Съжалявам, сигурно е ужасно,
но в известен смисъл поглеждаш смъртта в очите.
Мисля си, че беше много смел. - Така е.
Какъв ден! - Да!
Да, и мен ме изненада. - Имаш право.
Беше страхотно. - Беше толкова ядосан.
Да, много се бях ядосал. - И просто излезе навън ли?
Не се замислих, просто излязох.
По хавлия. - Стига де!
Сериозно. - Боже, Маартен, браво за куража.
Да излезеш на улицата и да сграбчиш момчето.
За ухото. - Да.
В Афганистан имаше едно момче, който също не беше боен тип.
Не се обиждай, Маартен. - Разбира се.
Но откачаше.
Тотално губеше контрол заради индийския си произход.
Не съм расист, но знаете какво имам предвид.
Три поколения отричане и проблеми с агресията.
Какво? - Добре.
Един ден тръгна към мен.
Явно смяташе, че някак си съм го обидил.
Искаше да ме хване за гърлото.
Бяхме обучени и всичко.
Задръж я.
Маартен, опитай се да ме сграбчиш. - Ари...
Пази си ушите, Ари.
Какво трябва да правя. Дръж ми чашата. Какво да правя?
Няма значение. Хайде, опитай се да ме сграбчиш.
Дръж ме здраво.
Не, за гърлото.
Полека, още се възстановява.
Така ли? - Вложи малко сила.
Но гледайте, ще го хвана така - и бам!
Обезвреден е.
Така ще охлади страстите.
Да, усетих го.
Заболя ли те? - Не, не.
Май те заболя. Съжалявам. - Няма проблем.
Много тъпо.
Добре ли си? - Да.
Държа те под око.
Какъв глупак! Не мислиш ли?
Завижда ти за интелигентността.
Може да те надвие само физически.
Между другото, опитните ми мишки ще са тук една седмица.
Много детински начин да покаже мъжественост.
Много се радвам, че не си такъв.
Маартен?
Идваш ли?
Ришард? - Да, госпожо.
Така ли те наричат и останалите?
Как иначе да ме наричат?
Не знам.
Може да имаш прякор.
Какъв прякор? - Не знам.
Снайпер, Съни, Сони...
Дони.
Ришард е добре.
Просто Ришард.
Хей, Маартен. - Здравей.
Маартен. - Здравей.
Роза!
Трябва да предадеш доклада. Днес!
Здравей, Маартен. - Да, здравей, Роб.
Да.
Не, исках да поговорим за това.
Нещата ми още не са у мен. - Как така?
Хазяинът ме изгони. Искаше още един наем,
но вече му го бях дала. Неща ми не са у мен.
Не може да прави така. Колко е наемът?
1000 евро. - 1000 евро?
Включва водата и газта. - Колко е голям апартаментът?
20 кв.м. - 20?!
Този човек е престъпник. - Да.
Трябва да се обадиш на полицията. - Не.
Може да си изгубя стипендията, така че какво да правим?
Не е нужно да го правите. - Напротив.
Искам си доклада.
Просто са позвъня ли?
Да.
Пак звънни.
Да, какво?
Здравейте, идваме да й вземем нещата.
Да, искам си нещата.
Дойдохме да вземем нещата на момичето.
Да, чао.
Извинявай, може ли да ти звънна след малко?
Добре. - Да.
Както казах, момичето... - Баща си ли доведе?
Не съм й баща.
Не, това е гаджето ми. - Не, не.
Не съм й гадже. Преподавам й философия.
Роза, лаптопът и дрехите ти са вътре, нали?
Да.
И ти трябват, нали? - Да, разбира се.
Но този тъпак се опитва...
Смени ключалката и не мога да...
Много е дразнещо.
Да, ужасно дразнещо. - Ужасно дразнещо.
Казах на Роза, че трябва да е недоразумение.
Казах й, че ще дойдем да й вземем нещата.
Недоразумение е, нали? - Какво е "недоразумение"?
Това. - Недоразумение ли е?
Да, явно. - Да.
Дадох на кучката седмица да се изнесе, но не го направи.
Недей!
Кучката не спазва правилата. - Не я обиждай!
Или какво? - Професор Монро, да вървим!
Или какво? - Ще се ядосам, а не го искаме.
Хайде, тръгваме.
На твое място, щях да взема багажа. - Защо не го вземеш сам?
Да, така си и мислех.
Професоре, беше много смело от ваша страна, но вината е моя.
Професоре?
Г-н Монро?
Какво, по дяволите?
Вземи си нещата.
Помощ!
Какво беше това?
Не знам за какво говориш.
Какво беше това? - Не знам.
Помощ.
Свят - Маартен Монро. Маартен Монро - светът.
Приятно ми е. Свиквайте един с друг.
Дните на невидимост и бездействие свършиха.
От сега нататък всички ще знаят името на Маартен Монро.
Ще гори на хорските устни, когато има несправедливост.
Аз съм със спасителя на животни - Маартен Монро. Как сте?
Мисля, че много добре. Да.
Знаете ли колко застрашени видове птици имаше там?
Не, нямах шанс да погледна.
Полицията твърди, че имат пазарна стойност от няколко милиона.
Така ли? - Очаквахте ли го?
Докато слизахте надолу по стълбите, очаквахте ли стотици папагали?
Не, кой би очаквал стотици папагали? Странно е.
Чухте шум и слязохте по стълбите - добра работа.
Благодаря. Смешното е, че дори не харесвам птиците.
Но те са красиви птици. - Да.
Какво става?
Особено папагалите. Мисля, че са най-интелигентните птици.
Папагалите са сред най-интелигентните птици.
Той е, няма друг вариант. - Сериозно ли?
Сигурен съм, Ришард. - На 100 процента ли?
На хиляда процента. Да. - Добре, но Дони, полицайката пита,
дали се казвам Дони. - Чакай, трябва да се обадя.
Дони, знаят името ти. - Извинявай, трябва да се вдигна.
Дони на телефона.
Здравейте. Обаждам се от клиниката "Вандербееке" в Остенд.
Да, и?
Имам добри новини. Потвърждавам часа ви.
Страхотно. - До следващата седмица.
До следващата седмица. Чао.
Кой е Дони?
Дони? Това съм аз.
Сигурен съм, че майка ти те кръсти Симон.
Да, знам.
Не мислиш, че майка ти ти е дала правилното име ли?
Не, не, не, татко.
Не мислиш, че майка ти те е създала добре ли?
Всички ме наричат Дони.
Значи всички грешат.
Татко, не мога да произнеса добре "Симон".
Нищо не можеш да произнесеш правилно, Симон.
До довечера. - Чао.
Какво?
Нищо? - Какво? Какво?
Много си... - Какво?
... променен.
За добро, нали?
До довечера.
Чао.
Според Докинс правилата за еволюцията на Дарвин
се отнасят не само до организмите,
но и до друга група - идеите.
А какво друго е идеята, ако не паразит в мозъка?
Може и да е смъртоносен паразит.
Колко хора не са решили, че ще умрат за идея?
Религия.
Футболен отбор.
"Мемовете", както Ричард Докинс ги нарича,
оцеляват, дори да са в пълно противопоставяне
с биологичните цели за оцеляване или за размножаване.
Изглежда притежава собствена воля.
Роза!
Къде ми е докладът?
Съжалявам, Маартен. Напускам курса. - Какво?
Да, не е за мен. - Еволюция!
Еволюцията не е за теб ли? - Не, потиска ме.
Така ли? - Връщам се в Италия.
Не, не, не. Роза, отскоро си тук.
Ще стана балерина.
Но ти си на 31 години. - Не ми казвай какво да правя!
Мога да бъда каквото си поискам.
Довиждане. - Довиждане.
Маартен?
Маартен!
Видя ли най-после имейла?
Напуснал си работа ли?
Да.
Не мисля, че разбирам.
Какво не разбираш? - Напуснал си работа?!
Да.
Защо?
Защото работата ми ме изяждаше жив.
Винаги съм си мислела, че харесваш преподаването.
Изяждаше ме жив. - Но...
Добре.
Какво искаш да правиш тогава?
Просто искам да правя нещо.
Какво?
Да допринеса.
Как да допринесеш? - Да помагам, да правя неща.
Точно това е проблемът - нещата трябва да се формулират.
Ако просто го направя, всеки ще разбере.
Добре.
Напиши книга или... - Не, няма да пиша книга.
Работата ме изяждаше жив. Жив ме изяждаше!
Съжалявам, мислех, че ти харесва.
Имам духовен пробив.
Ако внимаваш, може да научиш нещо.
Никой не определя какво правя.
Добре. - Няма да пиша книга.
Стига с глупостите, Маартен!
Просто ми кажи какво става!
Хора като теб никога не разбират. - Какви хора?
Покорните.
Очакваше се, че жена му няма да го подкрепи.
Като се замисли, Мартин установи, че жена му никога не го е подкрепя.
Маартен реши да продължи напред и да не се обръща назад.
Смело навлезе в тъмнината.
Херард.
Дойдох по друга причина.
Имам неприятен случай - убито момиче в супермаркет.
Кофти. - Да, на 18 години.
По дяволите. - Зациклих.
Колко хора с "Пустинен орел" познаваш?
С "Пустинен орел" ли? Четирима. Ще ти направя списък.
Чудесно. - И аз имам един горе.
Ако искаш, ела да го видиш.
Не е нужно.
Само исках да намина.
Не искаш ли поне едно кафе?
Не.
Няма да те задържам.
Как си иначе?
Добре. Единадесет месеца и 29 дни.
Много добре.
Да. Ще мина време, докато стигна твоите десет години.
Не спирай. Става все по-лесно.
Да отидем някой път заедно на събиране?
И после да пийнем по едно.
Ще го направим скоро.
Със сигурност.
Между другото
познаваш ли някой Дони?
Дони ли? - Да.
Не, не познавам никакъв Дони.
Здрасти, и?
Държа го под око.
Не мога да преценя дали носи пистолета.
Имам нож. Мога да го нападна.
Няма и да разбере. - Не прави нищо, докато не се върна.
Сериозно, Ришард.
Спокойно, Дони. Спокоен ли си?
Ще останем ли приятели, като станеш красавец?
Ти си ми единственият приятел. - Супер.
Нали знаеш... Успех.
Благодаря.
Господин Дони? Готови сме.
В един четвъртък вечерта Маартен Монро изведнъж се запита,
какво би станало, ако го нямаше.
Хулиганите в парка пак щяха да са там.
Стотици редки птици щяха да бъдат затворени в клетки
в мазе при ужасни условия.
Маартен знаеше, че нищо няма да стане, ако не се намеси.
Хората след 2000 години еволюция,
способност да говорят, микровълнови печки
са се превърнали в страхливци,
които без него няма и от дивана да станат да...
Какво по дяволите?
Момчето не биваше да е там. Кой пуска деца навън толкова късно?
Некадърни родители без морални устои.
Момчето научи урока си.
Маартен не се чувстваше виновен, че е навън толкова късно.
Справедливостта беше с него и хората трябваше да са благодарни.
В крайна сметка Маартен поддържаше квартала спокоен.
Спокойно, спокойно!
Моля те, недей!
Маартен!
Отвън има полиция.
Здравейте.
Срещали сме се преди, нали?
Г-н Монро.
Да? - Някакви новини за обира?
Не...
Какво съвпадение! - Да.
Снощи в парка се е разхождал мъж с пистолет.
Претърсваме квартала.
С пистолет ли? - Боже, с пистолет!
Въпросът е дали снощи сте били в дендрариума отсреща?
Не беше ли в парка снощи? - Не, вървях по велоалеяата.
По кое време е било?
Около 23 ч. - Вече си бях вкъщи.
Не, нищо не видях.
Добре.
Ако чуете нещо.. - Разбира се, ще ви съобщим.
Благодаря. Приятен ден. - Чао.
Здравейте, господине. Чудя се дали Дони...
Симон. Дали Симон си е вкъщи?
Не отговаря на телефона си.
Не.
Добре.
Може да го изчакаш вътре.
Ами...
Маартен не смяташе да се отърве от оръжието.
Нали?
Дълбоко в себе си знаеше, че с пистолета си принадлежат.
Без пистолета
отново щеше да бъде негоден като преди.
Маартен си обеща, че никога няма да стане така.
Татко?
О, не...
Симон.
Не, не, татко! Още е много чувствително.
С теб нямаме проблем.
Добре.
Да, гарантирам ти, че е много добре.
Опитвам се да стане съвсем ясно.
Връщаш ми оръжието,
и всичко ще бъде наред.
Ако откажеш,
ще убия жената и децата ти.
Оръжието е на дъното на езеро.
Тогава си обличай банския.
Не е много разумно. Не мислиш ли?
Имаш време до 18 ч. днес.
Маарт?
Здравей.
Здрасти.
Направих нещо много глупаво.
Можеш ли да говориш за това?
Разбий ги.
Не е у мен.
Не знам дали ще стане с обяснение, но го хвърлих в езерото.
Днес го търсих два часа, но не го намерих.
Не знам дали има емоционална стойност,
но ти обещавам, че никой никога няма да го намери.
Можех да избягам със семейството си.
Да, знам, че нямаше да има значение.
Затова реших, просто да дойда.
Да видим дали ще се разберем.
Реших, че ако обясня,
че ако обясня, че направих каквото можах,
няма какво повече да направя.
Да.
Кълна ти се, че не е у мен. Кълна се в жена си и децата.
Маартен само трябваше да изчака точния момент за нападение.
И този момент беше сега.
Херард?
В сряда вечер за първи път от десет години
на Херард наистина му се допи.
Вземи найлоните.
Размърдай се, Симон. Скоро ще вали.
А може и да не е толкова зле.
Снощи Дони сънува нещо.
Но не същото, което сънуваше всяка вечер, откакто беше на десет.
Че изглеждаше като всички останали.
Не.
Този път Дони сънува, че останалите изглеждат като него.
И всички бяха щастливи.
Дони знаеше, че сънят му го учи на нещо.
Просто не знаеше какво е.
Превод МИЛЕНА КАРАНИКОЛОВА
Уеб рип и синхронизация: Monetino™ - YavkA.net ® 2020