ОТГЛЕДАНИ ОТ ВЪЛЦИ Поразена памет
Тя е преместила децата на още 100 км по-далече.
Ще ни трябват поне два дена да стигнем,
а може би и повече, с влаченето на църковния хор.
Готов ли си да ми разкажеш за гласовете, които чуваше снощи?
Не знам какви ги приказвах.
Главата ми още кънтеше от "бръмбара".
Това е всичко.
Не е необичайно хибернацията да предизвика психоза,
дори халюцинации. - Стига докторски глупости!
Добре, хубаво. - Заради "бръмбара" беше.
Каквото и да е било, определено беше в наша полза, Твоя светлост.
По-добре започвай да проповядваш, преди да са размислили.
Мисията ни ще успее. - Сол ще ни напътства.
Трябва да сме търпеливи.
Слава на Сол!
Елате насам.
След като Амброуз бе предаден на Небето, ние трябва да продължим.
Похитените ни деца чакат да ги спасим и ние ще ги спасим.
Слава на Сол!
Като втори по старшинство духовник след Амброуз,
искам да чуя как предлагаш да го направим. Кой ще ни предвожда?
Този човек чу гласа на Сол снощи.
Спаси ни от лапите на безверния ни командир.
Според мен е пророк.
Съгласни ли сме всички да следваме неговата дума?
Това не е редът на приемствеността.
Твоя светлост.
Е...
Да се приготвим за тръгване.
Месото е изследвано, безопасно е. Хайде...
Да благодарим, преди да са се върнали.
Сол, благодарим ти за храната, която ни даваш.
Благодарим и на Темпест, че го уби.
Амин. Започвайте.
На вкус е като свинско.
Коя част е бебето?
Не са опекли ембриона. - Едва ли е отишъл на боклука.
Майка каза, че го е изхвърлила. - Да бе.
Ще изхвърли ценни протеини заради вашите чувства.
Случайност. Това е единствената причина да не е била убита снощи
заедно с бебето.
Бременните женски са много атлетични в първия триместър.
И животното беше бременно. Какво искаш да кажеш?
Защо не я държеше под око? - Видях нещо.
Какво? - Не знам.
Не можах да го хвана.
Друго животно ли?
Мисля, че не.
Да не би да имаш сензорна повреда?
Функционирам нормално, но не мога да бъда навсякъде.
Приемам ограничените ти възможности.
Моите?! - За обработване на информация.
Може да са ограничени, но ги използвам изцяло
за това семейството да е добре и ти да си щастлива, Майко.
Ние не сме хора. Истинско щастие е непостижимо.
Може да е израз на неспособността ми, но аз смятам обратното.
Изглежда е част от долната палуба.
Основният елемент от двигателната система.
Събира дифузна светлина
и я концентрира в един-единствен мощен лъч.
Ще ни потрябва, като намерим некромансъра.
Вземи го. - Касия, Твоя светлост.
Като отидем в гората, дръжте прашките в готовност,
за да не губите време да ги зареждате.
Трябват ни оръжия, а не камъни.
С оръжия ще ви свършат патроните,
но камъните - не. Това ни води до първия урок.
Преди да ловуваме, трябва да се научим да търсим камъни.
Ще тръгваме ли?
Спрете!
Този мъж изнасили няколко жени, докато бяха в хибернация.
Бе осъден на смърт. - И смятате да го убиете сега?
Трибуналът реши съдбата му преди седмици.
Преди останалата част от човечеството да загине на трезора.
Би могъл да ни е от полза.
Каква ирония, че си оцелял точно ти!
Да свалим шлема, за да говорим като цивилизовани хора.
Не ви съветвам. - Ти кой си?
Ограничаващ автоматизиран серво-хабит. ОАСХ.
Мобилна затворническа система. Щом съм инсталиран, той е безопасен.
Андроидът е неразривно свързан с шлема на затворника.
Ако разместите шлема, ще смаже главата му.
Ако препрограмирате андроида, шлемът ще смаже главата му.
Ако дръпнете затворника извън обсега на андроида...
Шлемът ще смаже главата му? - Да.
Ако позволите, сър... Храната и водата ни намаляват.
Този мъж е опасен за всички ни. Защо да го пазим?
Особено след това, което причини на жените ни.
Сол ми нареди да бъда плодовит.
Виждаш ли ме? - Само сянката ти, войнико.
Днес не съм войник, а твой спасител. Запомни го.
Защото кой сред вас би се бил с некромансър?
Като сме толкова малко на брой, защо да хабим това гюле?
Ще остане жив. Досега е нощувал в трезора,
ние също ще пренощуваме тук.
Обезопасете затворника.
Чу ли това? - Да.
Дай.
Втория път щях да го уцеля, ако ме беше оставил.
Видя ли какво яде? Може да е подходящо и за нас.
Трябва да се докопаме до тези гъби.
Разстроена си. Защото не отиде с другите ли?
Не исках да ходя. Нямам желание да убивам още от тези твари.
Смъртта е част от живота, Темпест.
Ти си некромансър, затова приемаш смъртта нормално.
Не ме наричай така. Предпочитам името, което ми е дал създателят ми.
Не се обиждай, но да препрограмира нещо като теб, за да гледа деца...
Явно създателят ти е бил луд.
Успял е да надскочи собствените си ограничения.
Ти ще направиш същото, като родиш детето си.
На Земята имаше създание, наречено "сьомга". Знаеш ли го?
Да. Изчезнала е, преди да се родя.
Да, за жалост.
Сьомгите изживявали живота си в океаните,
после навлизали в реките, в които са се родили,
удряйки се в скалите и хвърляйки хайвера си, докато умрат.
Ужасно. - Но и красиво в ефикасността си.
После труповете им осигуряват
важни хранителни вещества на новоизлюпените малки.
Значи предлагаш да уморя себе си, за да нахраня бебето.
Не. Казвам, че си част от жизнения цикъл.
Не искам да бъда.
Още малко.
Кампиън!
Дръж. - Бързо, той идва.
Дръж. - Хайде, събрахме достатъчно.
Откъснах го.
Замалко да те изпусна. - Знаех, че ще ме удържиш.
Не бива да казваме откъде е.
Майка и Татко не одобряват да поемам рискове.
Няма да им кажа. - Знам. Вярвам ти.
Наистина ли? - Разбира се.
Хайде да вървим.
Трябваше да ги оставиш да го убият.
Как да спя под погледа на един изнасилвач?
Прощавай, Твоя светлост.
Влез, Касия. - Запомнил си името ми.
Нося вечеря. - Благодаря.
Събрахме дажбите си, за да може да хапнеш добре.
Трябваш ни здрав.
Благодаря.
Какво?
Бързо свикваш с новата роля, а?
Има си своите екстри. - Да, тя определено е екстра.
Стига, Сю.
Моите екстри са и твои.
Наричай ме с истинското ми име, като сме насаме.
За какво говориш?
Не е смешно, Кейлъб.
Голям задник си. - Защо? Донякъде е смешно.
Не е смешно.
Сол, чуй печалния ми зов.
Засенчи моите грехове и страдания със своя свещен огън.
Сол, моля Те, чуй печалния ми зов.
Направих всичко, което Ти пожела.
Защо вече не говориш с мен?
Моля Те, Сол, нека чуя.
Засенчи моите грехове и страдания.
Започвам да мисля, че тези твари са нощни.
Може би трябва да излизаме по тъмно, за да ги хванем.
Ще обиколя и ще видя дали ще ги засека от въздуха.
Изследва ли гъбата?
Още не, но дори да е безопасна, едва ли подлежи на култивиране.
Къде я намерихте?
Кампиън каза, че растяла под някакво дърво.
Ти не беше ли там, като я е намерил? - Бях наблизо.
Но не достатъчно, за да го виждаш. Объркана съм, Татко.
Не си ли взе поука от онази вечер?
Няма да се научат на самостоятелност,
ако постоянно ги надзираваме.
Може би вече не бива да те оставям сам.
Майко...
Ако не се учиш от грешките си, може да ги повториш.
Ти ми имаш зъб, Майко. - Не е така.
Тали!
Тали?
Ти ме намери! Майко!
Чакай!
Тали!
Вътре, Майко.
Липсваш ми.
Върни се.
Предупреждение. Симулацията не е за андроиден интерфейс.
Започни симулация.
Тали!
Почакай.
Не можеш да ме хванеш, Майко.
Тали?
Къде е Тали?
Тали?
Това е извънредно съобщение.
Заради нивото на кислород тази зона е неблагоприятна за хора.
Евакуирайте се в най-близката зелена зона.
Не!
Не си спомням това.
Нищо такова не си спомням.
Това е извънредно съобщение.
Заради нивото на кислород тази зона е неблагоприятна за хора.
Евакуирайте се в най-близката зелена зона до второ нареждане.
Това е извънредно съобщение.
Заради нивото на кислород тази зона е неблагоприятна за хора.
Евакуирайте се в най-близката зелена зона до второ нареждане.
Заради нивото на кислород тази зона е неблагоприятна за хора.
Какво е това?
Мъртва ли съм?
Не си спомням подобно нещо.
Добре, Спяща красавице, време е да се събудиш.
Къде са очите ми? - Кротко.
Идентифицирай се.
Протоколът за разпознаване на враг трябва да е някъде в каша.
Идентифицирай се, или умри, невернико.
Кампиън Стърджис. Приятно ми е.
Хакерът атеист, предал своите хора.
Значи си чувала за мен.
Файловете с памет не са пълни.
Какво друго знаеш за мен?
Роден си в семейство на заможни митраисти.
Използвал си образованието, което са ти дали, срещу тях,
отрекъл си се от Сол и си откраднал технологии за врага.
Има възнаграждение за главата ти.
Точно така. Хитро място за криене на паметта.
Предател. Крадец.
Ще те унищожа.
Ще те превърна в най-голямата ни надежда.
Само първо трябва да поразчистя.
Лека нощ, красавице.
Кампиън Стърджис.
Моят създател.
Къде беше? Не обичам да ме оставяш сама.
Съжалявам.
Нося ти подарък. - Подарък ли?
Имаш голямо подобрение в емоционалното препрограмиране.
Много съм доволен от напредъка.
Ще бъдеш чудесна майка.
Донесъл си ми бебе. - Момченце.
Как се чувстваш?
Изпитвам желание да го взема на ръце.
Добре.
Откъде го взе?
Намерих го в един лагер.
Родителите му са мъртви.
Били са в съпротивата на атеистите.
Андроид. Каза, че е бебе.
Това беше тест.
Разочаровах те.
Просто бъг в програмата за грижи. Ще го оправя.
Не, моля те, не ме приспивай пак.
Трябва да пренапиша подпрограмата. Няма да отнеме дълго.
Приятно ми е времето, което прекарваме заедно.
На мен също.
Няма време.
Не! Моля те, не ме оставяй сама! Моля те...
Точно така.
Отиваме ли някъде?
Премина почти всички тестове. Остана само един. Ела.
С нищо не съм се гордял така, както с теб.
Четири стъпала надолу. Така...
Съвършена си. Чак не е за вярване.
Ласкателството ли е тестът?
Тестът е дали ще ме убиеш,
ако ти върна източника на най-голямата ти сила.
Очите ми.
По-симпатичен си, отколкото си представях.
Харесвам ли ти? - Много.
Издържах ли теста? - Да.
Тогава защо си тъжен?
Иска ми се да имахме повече време.
Ти си ме обичал!
Вече няма връщане назад.
Какво е това?
Причината за целия ми труд.
Причината, поради която те създадох.
Това заедно с теб е бъдещето на човечеството.
Не разбирам.
В този кораб има замразени човешки ембриони.
Модифицирах тялото ти, за да ги доведе до термин,
като кацнеш на Кеплер 22Б.
Не разбирам.
Ще възпиташ тези деца като атеисти.
Светът, който ще създадете,
няма да има проблемите, които унищожиха нашия свят на Земята.
Ти си последната надежда на човечеството.
Не разбирам.
Говориш, сякаш няма да дойдеш с мен.
Не мога да преживея пътуването. - Не ме оставяй.
Няма да си сама.
Нещо не е наред.
Боли ме.
Отвътре.
Да. Съжалявам за това.
Ела да те оправя.
Ще изтрия спомените за времето ни заедно
и вече няма да те боли. - Не. Ще те изгубя.
Тогава ще ги архивирам. Можеш да ги отвориш, ако е нужно.
Не ме оставяй, моля те.
Върви. Започни отначало.
Ти си новата Майка на човечеството. Спаси ни.
Не помнех.
Събуди се, Майко. - Какво?
Събуди се! Има дете в опасност! Върни се в лагера!
Предупреждение. Симулацията не е за андроиден интерфейс.
Всички добре ли са? - Да. Спят.
А Темпест? - Спи от часове.
Изпий това. Изпий го!
Още не е късно.
Защо го направи, Темпест?
Можеше да убиеш и себе си, и бебето.
Моля те, върви си.
Донеси й вода, Татко.
Татко!
Не искам да съществувам.
Значи мозъкът ти е болен, а това може да се оправи.
Не, не можеш да ме оправиш.
Аз не съм андроид.
А и теб не те е грижа за мен, а за бебето.
За теб съм само ходещ инкубатор.
Не. Всички сте мои деца.
Няма да оставя никой от вас да умре,
колкото и да ме затруднявате в тази задача.
Не!
Ще помогне за успокоение на нервите.
Мога и сама да ги успокоя.
Разбира се.
Ти владееш ситуацията.
Тук съм, за да те пазя.
Сигналът идва оттам.
Спокойно, тук съм. Всичко е наред.
Дай да видя.
Ще умра ли?
Всички ще умрем. Но не днес.
Придържай така. Ще се справиш ли?
Не чувам деца.
Сигурна ли си, че сигналът идва оттук?
Може би децата са... - Не го казвай.
Марк?
Локаторите.
Чакай!
Може други хора да са кацнали тук преди нас,
макар че беше твърде бърз за човек.
Това е карта.
Цялото това нещо е карта.
Вижте - ето го храма.
Това са хълмовете, по които минахме.
Долината, в която сме сега.
Звездите.
А тук... Познавам това място.
Това е селище и децата ни са там.
Нашият домакин ги наблюдава.
Знам, че е извън сферата на възможното, но изглеждаш щастлива.
Благодарна съм, че всичко е наред с Темпест и бебето.
Благодарна ли?
На кого? - На създателя ни, естествено.
Защо?
Не е буквално, Татко, но твърдо вярвам,
че ако продължим мисията си, ни очаква голямо бъдеще.
Майко...
Започваш да звучиш като вярваща.
Странни думи. Създателят ни беше човек, реално съществуващ.
Не е нужно да вярвам в него.
Всички бяха еднакви. Светът се е побъркал, казвам ви.
Ние с Пол ще ядем само гъбите.
И вие трябва да направите същото. Безопасни са и доста питателни.
И не е нужно да убиваме нищо.
Радвам се, че се сприятелявате. Това е добре за колонията.
Сол, смирено искаме Твоята помощ.
Увенчай нас - простосмъртните, със своята вечна светлина.
Учи ни да ненавиждаме и да прокуждаме изкушените в сенките.
Кога ще стигнем благословеното място, където опасността...
Мислех, че Той вече не те чува.
Нали затова хленчеше онази вечер?
Защо според теб е искал да изнасилиш тези момичета?
Защо би искал да извършиш такова ужасно деяние?
Не претендирам да знам мотивите му. Аз съм само негов слуга.
Значи не си правил подобно нещо, преди да чуеш гласа му?
Не ми пречи да използвам по-нисши същества за щенията си.
Може би затова Сол е избрал мен за задачата.
Значи си просто отрепка. Той не ти е говорил.
Кълна се, че ми говореше.
Но откакто ме осъдиха, мълчи.
Сега шепне на твоето ухо, Твоя светлост.
Внимавай да не Го разочароваш и да не изостави и теб.
Спусни лъчите си отгоре в дълбините на сърцата ни...
Защо говореше с него? - Исках да чуя какво ще каже.
И? - Ами... Луд е.
Казах ти. - Да, така е.
Ти си добър човек.
А сега ме люби като велик човек.
Той е.
Да вървим.
Едно, две, три! Замахни! Много добре.
Виждам го.
Гледай мишената.
Приготви се пак! Замахни!
Едно, две...
Три! Замахни!
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО