Л О Л А
субтитри от YavkA.net
Здрасти, Лола. - Здрасти, Сам.
Готова ли си? - Почти.
Обади ми се, ако има проблем.
В дома си имаме правила.
Все ми е тая!
Антоан? - Здравей, Лола.
Ти не мърдай оттук!
Как си? - Добре. Ще тръгвам.
В колко часа е церемонията? - В 12 ч.
Добре.
Да ти се намират 20 евро за влака?
Аз съм дежурен тази нощ.
На разположение съм, дори да се върнеш късно.
"РОНСАР И СИНОВЕ"
Добър ден. - Филип тук ли е?
Заради Катрин ли идвате?
Той тук ли е? - Да.
Ела. - Не ме докосвай.
Как можа да ми го причиниш? - Наложи се да променя часа.
А и не вярвах, че ще дойдеш.
Ти занасяш ли ме? - Какъв е този глас?
Не говори така, нелепо е.
Ако ли не, какво? Ще ме изгониш ли?
Хайде, ела. - Остави ме.
Не прави сцени. Ела с мен.
Пусни ме, по дяволите!
Млъкни!
Замълчи, моля те.
Нямаш и капка свян.
Ще посрамиш майка си.
Как можа да ни го причиниш? - Ти как можа?
Погледни се! Не те ли е срам?
Да се показваш така пред семейството и приятелите?
Довличаш се тук, облечен като травестит.
Филип, всичко наред ли е?
Няма проблем. Той тъкмо си тръгва.
Заради теб пропуснах погребението на мама.
Никога няма да можеш да го поправиш. - Какво да поправям?
Няма нищо за поправяне. Ти всичко разруши.
Всичко съсипа. Вече няма семейство, нищо не остана.
За последен път се виждаме.
Изчезвай, да ти се не знае!
Знаеш ли какво? Радвам се, че тя е мъртва.
Вече няма да й се налага да гледа мръсната ти тъпа физиономия.
Какво ще правиш с това?
Не знам.
Много съм объркана.
Май ми се иска да я задържа за малко близо до себе си.
Как ти се струва?
Много ли е зловещо?
Отивам на работа.
Но могат да ме заместят, ако...
Спокойно, няма проблем.
Скапана съм, ще си лягам.
До утре, значи?
Ще се видим, като свършиш работа.
Свързахте се с Катрин Ронсар. В момента не мога да отговоря.
Моля, оставете съобщение и ще ви се обадя.
ПВЕХ
По дяволите.
Как се чувствате сега? - Добре.
Ендокринологът е сменил лекарствата? - Да.
Как ви действат? - Отлично.
Няма странични ефекти? - Не.
Лечението ми се отразява добре.
Откакто съм на хормони и в дома, се чувствам по-добре.
Имам предвид със себе си.
Не казахте ли, че ще дойдете с майка си днес?
Не. Всъщност тя обеща да дойде за операциите.
Когато ги направим.
Чудесно, защото вече можем да ги насрочим.
Освободи се едно място.
Проблем ли има? - Не.
Просто не очаквах да е толкова скоро.
Ако ви е нужно време, ще сменим датата.
Не, всичко е наред, не се тревожете.
Добре. Оттук нататък просто следваме протокола.
Предвидени са два етапа -
след пет седмици и след два месеца и половина.
Първо, уголемяване на гърдите и отстраняване на члена,
а после вагинопластика.
Това се попълва от осигурителното ви дружество.
А това е за вноските. Има координати, всичко е разписано.
Кога трябва да се плати? - Възможно най-скоро. Преди шести.
Добре.
Д-р Браски трябва да е оставил тук рецептата ми.
Сигурна ли сте?
Да, говорих с него тази сутрин.
Трябва да е за естрогел и андротаб, по 50 милиграма.
Съжалявам, не я виждам.
Ще му пиша и ще я взема утре сутрин или най-късно в четвъртък.
Вече ми свършиха. Не мога да пропускам прием.
Един ден може да изпуснете.
Аз по-добре знам дали мога, или не. Проверете пак.
Ето я, извинявайте.
Тук има супер секси пичове.
Познаваш ли ги? - Да.
Тръгваме ли?
Какво има?
Какво става?
Бях в болницата. Освободило се е място.
Операциите започват след пет седмици.
Ама ти сериозно ли? Това е страхотно!
Стоим си тук, а ти си мълчиш.
Не изглеждаш доволна. - Напротив.
Не знам какво ще правя със... - С кое?
С кое? - С парите.
Майка ми е мъртва, а аз мисля за това.
Аз съм отрепка.
Дали Антоан не може да измисли нещо за парите?
Не знам. - Колко ти трябват?
Близо пет хиляди. - Пет хиляди?!
Колко имаш дотук? - 587.
Работата е сериозна.
Ще извикам Антоан. - Здравата си загазил.
Ще я сложиш на шкафчето? На скапаното си шкафче,
в скапания си дом и живот? - Не.
Ще я закарам на морето, в къщата от детството й. Тя ме беше помолила.
Какво става? - Той краде.
Ти си крадецът. - Вървете си! Ще извикам полиция!
Давайте. Ще им разкажа как той влезе с взлом вкъщи
и разби витрината на магазина ми.
Пълни глупости. - Съседи са те видели.
Грубовата девойка, с боядисана коса, раница и скейтборд. Май си бил ти.
Знаеш ли колко струва тази витрина? - А умишленото насилие колко струва?
Какво правиш? Затвори вратата!
Затвори вратата, ти казах!
Затвори проклетата врата!
Остави ме на мира!
Излез оттам!
Престани с тези игрички! - Няма да я оставя.
Не пипай това! - Лола?
Вие не мърдайте!
Какви ги вършиш?
Самир
За бога, полудя ли? - Затваряй си устата!
Слушай сега.
Много е просто.
Имаш избор. Или слизаш сега.
Или тръгваме. - Къде ще ходим?
В къщата на брега на морето.
Колко пъти ще ти звънят?
Не са те, от работата е.
Какво решаваш?
Ако обаче слезеш, тя остава тук.
Казах ти, че няма да я оставя.
Ще ти звънна по-късно.
Добре, пет минути.
Ключовете.
Ето. Сякаш не си ме оставял на улицата като боклук.
Вкусен ли е?
Не особено.
Скъпо ли струваше? - Нормално.
Нормално...
Подиграваш ли ми се? Мислиш, че не те видях ли?
Просто нямах пари.
В моето семейство не крадем, ясно ли е?
При мен няма крадци. Веднага ще ги платиш.
Или какво? - Или тръгвам без теб.
Малък мухльо!
Ето, купих ти нещо с рестото.
Взех си и цигари.
Може ли да пуша? - Не.
Ти си спрял цигарите?
Ясно...
Този беше на мама! - Не го пипай.
Защо? - Остави го.
Не знаех, че е имала толкова песни. - Ще го оставиш ли?
Значи сега те наричат Лола?
Да.
Много изтънчено.
А онзи младеж, арабинът, гадже ли ти е?
Арабинът си има име. Казва се Самир.
Но теб какво те засяга това? - Не знам.
Прав си, изобщо не ме засяга.
Това си е твоят живот.
Искаш ли да знаеш кой е Самир?
Той ме спаси, когато ти ме изгони. И ми намери място в дом.
Ако не беше Самир, щях да остана на улицата.
Ако не го бях срещнала, не знам как щях да се оправя.
Той е най-благородният и силен човек, когото познавам.
Когато баща му го е видял с гадже, го е душил. Замалко да го убие.
Самир е избягал, съвсем без нищо.
Ето кой е Самир.
Ще спреш ли на бензиностанция? - Защо?
Трябва да отида до тоалетната.
Какво правиш? - Нали искаше да пикаеш?
За каква ме взимаш? Не мога тук.
Ще се скриеш там долу. Какво толкова?
Да взема да се изпикая направо в колата?
Престани да ми лазиш по нервите. Отиваш да пикаеш, точка.
За какъв се имаш? - Голям гадняр си!
Глупак! Да му се не види!
Пълна откачалка!
По дяволите!
Това момче изобщо не е в ред.
Мамка му.
Тъпанар!
Добър вечер. - Добър вечер.
На колко години си? - На 18.
Какво ще пиеш?
Трябва да се обадя на един човек, но нямам телефон.
Какво е това? - Това е майка ми.
Може ли да звънна? - Да, но трябва да пиеш нещо.
Нямам пари.
Моля ви, ще отнеме само минута.
Мога да те черпя бира, за да се обадиш.
Не съм жадна, благодаря. - Добре, няма проблем.
Вземи. Обади се от моя телефон.
Добре, за едно питие. Кава, ако обичате.
Добре, една чаша кава.
Какви ги вършиш? - Каквото си искам.
Кой е този? - Просто един идиот.
Какво каза? - Много ти се иска да разбереш, а?
Казах му, че си глупак.
Не знам какво целиш, но стига вече. Хайде, тръгваме.
Тук ми е добре. Никъде няма да ходя.
Остани, щом искаш. Но аз не тръгвам без нея.
Давай, вземи я.
Не ме пипай! Това е синът ми!
Тъпанар!
Това не е баща ми.
Този изобщо не знае къде се намира.
Аз ли не знам?
А ти къде беше, когато се грижех за майка ти ден и нощ?
Дори не осъзнаваш, че тя се разболя заради теб.
Заради теб е мъртва.
Тя дори не посмя да ти каже, че се виждаме отново.
Страхуваше се от теб и от реакцията ти.
Лъжеш.
Мисли каквото искаш. Няма никакво значение.
Така или иначе нея вече я няма.
Ето, така няма да се подуе.
Добре ли е? - Благодаря.
Пуснете ме. Искам само да говоря с него.
Вие още ли сте тук? - Съжалявам.
Хайде да тръгваме. - Накъде?
Да потегляме...
Добре ли сте? Внимателно.
Добре съм.
Хайде, тръгваме.
Ето тази е свободна.
Чаршафите са сменени, чисти са.
Нощувката е 60 евро, устройва ли ви?
Да. - Оставям ви. Лека нощ.
Лека нощ.
Няма да спя в това легло. - Но на теб не ти е добре.
Ти легни на него. Аз мога да спя навсякъде.
Хайде, никой не те гледа.
Гася лампата.
От колко време се виждахте?
От около година и половина.
Къде?
Мама идваше.
Взимаше влака и се срещахме на гарата.
Понякога Антоан й насрочваше срещи в дома
и тя идваше там. - С него пък защо?
Заради мен, да обсъдят как тя би могла да ми помогне.
Често ли се случваше?
Зависеше от теб.
От това, което тя измисляше за пред теб.
Но не обичаше да лъже.
Това я поболяваше.
Поболяваше я фактът, че изгуби сина си.
Тя ме беше приела. - Мечтай си!
Наричаше ме Лола.
Трябвало е да ми разкаже за това.
Очевидно тя не е смятала така.
Хайде, лека нощ.
Лека нощ.
Свързахте се с Катрин Ронсар. В момента не мога да отговоря.
Моля, оставете съобщение и ще ви се обадя.
Добър вечер.
Имаш ли нужда от нещо?
Не, просто исках да взема въздух.
Може ли да ми дадете една? - Да.
Благодаря.
Има ли още клиенти? - Не.
Последният си тръгна преди половин час.
И аз трябваше да си легна, но обичам тези моменти,
да се поотпусна, когато е спокойно.
Имам чувството, че всичко това съществува само заради мен.
Дъщеря ти спи ли?
Да.
А носът ти добре ли е?
Тя е с характер. Това е хубаво.
Смелост е да казваш на родителите си нелицеприятни неща.
Не знаете за какво говорите.
Да не мислите, че сте първата, която ме поучава?
Детето ви да ви направи живота ад...
Ад... Чак пък толкова. - Да, същински ад.
В началото бяха кошмарите почти всяка нощ.
И един хубав ден
започна да си разкъсва дрехите,
да си дере кожата,
да изпада в нервни кризи и в истерии.
Разплакваше се и крещеше за няма нищо.
Накрая това просто те побърква.
Един ден ми се обадиха от училището му.
Беше си порязал ръцете с ножица.
Ходихме по психиатри.
Направихме всичко по силите си да му помогнем.
Казахме си, че ще му мине.
Но ставаше все по-лошо и по-лошо.
Започна да бяга от вкъщи. Изчезваше за дни наред.
С майка му умирахме от притеснение.
А след това...
Започна да се облича като момиче.
Тогава вече откачих.
Не издържах.
Роди ми се момче, не момиче.
А да имаш момиче, не е ли хубаво?
Той смята, че светът се върти около него.
Не му пука за чувствата ни. Не си дава сметка какво преживяхме.
Ще си лягам. Оставаш ли?
Знаеш ли...
Никой не би направил всичко това само за да дразни родителите си.
Никой не постъпва така.
Хайде, лека нощ.
Харесва му. Май си имаш нов приятел.
Кафе? - Да.
Заповядай. - Благодаря.
Има ли аптека наблизо? - Тук не.
Трябва да отидеш до Станденбърг. Не е далече.
Добро утро. Как си?
Здравей, Катче. Добре ли спа?
Миличката ми. Кафе? - Да, ако обичаш.
Направо съм разбита от снощи. - Представям си.
Но беше силна вечер, много клиенти. - Да.
Заповядай, ще те ободри. Много е силно.
Боже мой!
Знаеш ли го това парче?
Страхотно е! Нали е добро?
Ела да танцуваш с мен. Хайде. - Стига!
Много е рано. - Никога не е много рано.
Всяко време е подходящо за танци.
Лудетина такава. В настроение си.
Ела да танцуваш с нас. - Не мога.
Хайде, ела. - Не умея да танцувам.
Хубаво е да се танцува. Полезно е за тялото и за душата.
Опитай. Танцувай с Катче.
Принцесо моя, танцувай с мен, моля те.
Да!
Ето.
Много добре!
Ама какво е това? Отпусни се, цялата си се стегнала.
Затвори очи. Точно така.
Сега остави музиката да те завладее.
Чудесно. Бавно.
Да, дишай. Я виж ти!
Красива е.
Сега малко по-бързо. Точно така.
Завърти ханша, вдигни ръце.
Може да работи с нас.
Боже мой, тя танцува!
Тя танцува. Погледни я само!
Толкова си хубава!
Не можела да танцува, друг път. Малка хитруша.
Ще съблазни всички тук.
И още как!
Добър ден.
Той какво прави тук? - Остана да преспи.
Ще си взема нещата и тръгваме? - Да.
Искаш ли кафе? - Не, благодаря.
Почакай!
Телефонът ти звъня.
Какво е ПВЕХ?
Защо питаш?
Майка ти беше оставила плик, на който пише "ПВЕХ".
Какъв плик?
Няма ли да ми кажеш какво значи? - Първо кажи какво имаше вътре.
Ще говорим по-късно. Чакам те долу.
Пази се!
Лек път.
Довиждане. - Довиждане.
Нищо не виждам.
Красиво е тук.
Малко е мрачно, но все пак е хубаво.
Да. Жалко, че говорят фламандски.
Обичам този език, родният на мама.
Да.
И ти си можел да го научиш.
За нищо нямаше да ми послужи там, където живеем.
Как стана така, че мама е дошла да живее при теб?
Защо не обратното? - Не знам, така се случи.
Бяхме съвсем млади.
Не бяхме сигурни какво искаме.
Аз се колебаех дали да продължа да уча.
После нещата се наредиха от само себе си.
А ти какво искаше да правиш? - Какво исках ли?
Много исках да стана учител по физическо възпитание.
Какво иска пък този?
Изпреварвай. Какво чакаш?
Давай! Какво се туткаш, да му се не види!
Тъпанар!
Това си го биваше.
Никога не си споделял, че си искал да станеш учител по физическо.
А после? - Какво?
Прекъсна следването, за да поемеш магазина?
Шегуваш ли се? Изобщо нямах желание да работя там.
Защо го направи тогава? - Нямах избор.
Майката ти забременя, а нямахме пари.
В началото баща ми помагаше, но...
Скоро след това почина. Точно преди ти да се родиш.
Мислех, че той ти е предал тази страст.
Кой? - Баща ти.
Баща ми да ми предаде някаква страст?
Личи си, че не го познаваш.
Баща ми нищо не ми е предал освен този магазин.
Какво? - Нищо.
Кое му е смешното? - Не те виждам като учител по спорт.
Защо? - Не си такъв тип.
А какъв е типът? - Не и това твоето.
Физиката ми ли имаш предвид?
Да ме беше видял на 20 години.
Браво, много смешно. Подигравай ми се.
Мама е слушала това? - Да.
Странно.
Тя липсва ли ти? - Да.
Много.
Още един ли? Не може да бъде.
Какво искаш пък ти? Върви по дяволите. Тъпанар!
Хайде, дай малко газ и ти!
Тук нямат ли коли?
Би ли спрял тук? - Защо?
Трябва да мина през аптеката.
Не може ли да почака? - Не.
Добре.
Може ли малко пари назаем?
Спокойно, ще ти ги върна. - Не, няма проблем.
Какво правиш? - Идвам с теб.
Защо? - Така.
От твоя удар снощи малко ме боли, та ще се възползвам.
Добър ден. - Добър ден.
Ето, трябва ми това.
За вас ли е? - Да.
Съжалявам, нямам наличност. - Моля?
Свършили са. За вас, господине?
Моля? - Момент, какво става тук?
Да ви го кажа ли на френски? Не продавам такива хормони.
Хормони ли? За какво става дума? - Нищо.
Как така нищо? - Забрави.
Що за глупости? На теб говоря! - Остави ме.
Хормони ли взимаш? - Ти идиот ли си?
Естествено, че взимам. Нали съм транс, не забеляза ли?
От колко време ги пиеш? - От 14 месеца.
Кой луд би изписал хормони на дете?
Разбираш ли колко е опасно?
Мама беше съгласна. Помолих я и тя подписа документите.
Вие сте се побъркали.
Казваш, че си щял да разбереш, ако ти беше споделила.
Но не е вярно. Няма да се промениш.
Какво по-точно намекваш?
Че грешката е наша?
Че не сме те създали както трябва?
И взимаш хапчета, за да се поправиш, както се поправя кола?
Достатъчно, не мога повече.
Знаеш ли какво е ПВЕХ? - Не ми пука.
Пластична и естетична хирургия - там ще ме оперират.
Не искам да знам. - Няма да ме поправят като кола.
Това е нещо, което сама съм избрала.
Това е някакъв скапан кошмар.
Какво имаше в плика?
Пари ли?
Ако е така, трябва да ми кажеш.
Тя искаше да е с мен, да го направим заедно.
Хубаво сте ме изиграли.
Това ли искаш? Вземи го.
Да действате така зад гърба ми през цялото време!
Лионел?
Чуй ме, моля те.
С теб няма да се спогодим. Всеки си има своя живот.
Само за едно те моля.
Да довършим онова, за което дойдохме. Става ли?
Заради нея го правим.
Ще минем по малката пътечка, за по-дискретно.
Остави я тук. Първо да се уверим, че няма никого.
Нямаме право да разпръскваме така праха.
Мамо! - Млъквай!
Мамо!
Идваш ли?
Не е за вярване, Всичко си е както го оставихме.
Ето какво обичаше майка ти.
Мислех си, че можем да го направим тук отпред.
Точно на това място. Какво мислиш?
На майка ти й харесваше тук. - Да бе!
Тук беше ад. - Глупости!
Ти беше свадлив. Само се караше с баба и дядо.
Престани да ме изкарваш чудовище.
Не съм те изоставял, нито съм искал да те убия като бащата на Самир.
Знаеш ли защо спряхме да идваме? Виждахме, че си нещастен.
Будеше се нощем, целият в пот.
Братовчедите ти ти се подиграваха. Ето защо спряхме да идваме.
Въпреки че майка ти беше щастлива тук.
Най-вече те е било срам.
Моля? - Ти чуваш ли се какво говориш?
Попречила съм ти да идваш тук, да бъдеш с жена си.
Заради мен не си станал учител. Вината обаче си е твоя.
Ако не си отговорен, не прави дете. Не съм искала да изживея това.
Още по-малко с баща като теб.
Какво беше това?
Да започнем подред. Личната ви карта, моля.
И вашата, господине.
Донеси документите за декларацията.
Благодаря.
Това не е вашата карта. - Напротив.
Тук пише "Ронсар Лионел", не сте вие.
Аз съм, просто това е старото ми име.
Каква е тая бъркотия пък сега?
Трансполова съм, ето каква е бъркотията.
Не мога да повярвам. Все на мен се падат тия гейове травестити.
Говоря и фламандски, да знаете. - Е, и?
Внимавайте с приказките.
Нямам нужда да ме поучаваш. Разбра ли?
Мислиш, че ме е страх ли?
А сега страх ли те е?
Няма да позволя да го докосвате.
Нещо нередно ли сме направили? - Това ще ви струва скъпо.
Нали моят автомобил изгоря?
Той няма нищо общо с това.
Кога е операцията ти?
Беше предвидена за след пет седмици.
Но може да се наложи да изчакам малко.
Ще видим. - Защо искаш да го направиш?
Тъкмо излизаш от пубертета.
Едва на 18 години си.
Нормално е да не се чувстваш добре в тялото си,
да си комплексиран, знам ли.
На 25 години може да видиш нещата по друг начин,
да размислиш. - Няма да размисля.
Със или без операция, факт е, че вече съм жена.
Просто трябва да го приемеш.
Защо тогава искаш операция,
ако тя нищо няма да промени?
Разликата е, че ще се чувствам на място, в тяло, което ми приляга.
Не се ли страхуваш, че ще боли?
Сигурно е болезнено. - Не.
Физическата болка е нищо в сравнение с досегашния ми живот.
Имаш ли приятелка?
Приятелка? - Да.
Не. - Нямаш ли?
Ами не. - Какво има?
Сам виждаш, че съвсем се обърках.
Какво си? Лесбийка ли? Или...
Сега си хомосексуална, а после ще станеш хетеро?
Не. Харесвах и ще продължа да харесвам момчета.
Не е същото. Това са различни неща.
Не искаш ли да имаш свои деца?
Може би, но не е там въпросът. А и съм още млада.
Това е абсурдно.
Както и да е. Заповядай.
Това е твое.
Майка ти е заделила тези пари за теб.
Прави с тях каквото поискаш.
Колкото до останалото, съжалявам,
но аз съм дотук. Това умът ми не може да го побере.
А ти ще се справиш ли? - Разбира се.
19,60, моля. Благодаря.
Вземи. Тръгва след пет минути.
Няма ли да дойдеш? - Не, ще остана.
Ще се погрижа за застраховката на колата.
Ще прекарам два-три дни в къщата. Добре ще ми се отрази.
Хубаво.
Ето писмото, което написах за мама. Исках да ти го дам.
Е, добре. Чао.
Чао.
Мамо, с теб винаги съм имала усещането, че всичко е възможно.
Помниш ли, когато с татко ми купихте телескоп за рождения ден?
Най-хубавият подарък, който съм получавала.
Защото с него се гледат звездите
и най-вече защото си бяхме заедно тримата.
По цели вечери ми говорехте за звездите и съзвездията.
Тогава открихме и моето любимо.
Съзвездието Еднорог.
Ти ме убеди, че имам право да вярвам в него
и че в живота е важно в какво вярваш ти самият,
а не какво мислят другите.
Гледайки небето, виждаме не само звезди, а и вълшебни фигури.
Кентаври, орли, дракони, еднорози.
Днес знам, че зад външния вид се крият други неща.
Ти ми предаде този урок.
Надявам се, че сега си по-добре.
Където и да си.
Винаги ще мисля за теб
и съм сигурна, че един ден ще се срещнем отново.
Обичам те.
Превод ГЕРГАНА ЦЕЛОВСКА
Уеб рип субтитри от JJD @ 2020 YavkA.net