НЕТФЛИКС представя
Една продукция на СКОТ ФРИЙ
Съвместно с ТУЕНТИ ФЪРСТ СИТИ ИНК.
Филм на УОШ УЕСТМОРЛЕНД
ПТИЦАТА ЗЕМЕТРЪС
Превод от английски: ico K.
В ролите:
АЛИСИЯ ВИКАНДЕР
РАЙЛИ КИО
НАОКИ КОБАЯШИ
КИКИ СУКЕЗАНЕ
ЙОШИКО САКУМА
КЕН ЯМАМУРА КАЗУХИРО МУРОЯМА
БЕЗСЛЕДНО ИЗЧЕЗНАЛА ЛИЛИ БРИДЖИС
Преводаческа агенция САСАГАВА
Добро утро. - Добро утро.
КРИСТЪЛ КЕЙ АКИКО ИВАСЕ
и ДЖАК ХЮСТЪН
Върна се. - Да, най-сетне.
Видя ли новините?
Не.
Божичко, къде е?
Ямада-сан, у теб ли е вестникът?
Ето.
Част от тяло е открита в Токийския залив
Твърдят, че може да е Лили.
Той ме помоли да ви го дам.
Още нещо? - Защо си го изкарваш на мен?
Заради вас може да ме убият, детективе.
Люси. Люси?
Какво?
Музика АТИКЪС РОС, ЛЕОПОЛД РОС и КЛАУДИЯ САРН
Монтаж ДЖОНАТАН АЛБЪРТС
Оператор ЧОНГ ХУН ЧОНГ
Продуцент РИДЛИ СКОТ
Продуценти КЕВИН УОЛШ, МАЙКЪЛ ПРУС
Продуценти АН РУАРК, ДЖОРДЖИНА ПОУП
По едноименния роман на СУЗАНА ДЖОУНС
Адаптиран сценарий и режисьор УОШ УЕСТМОРЛЕНД
Аз съм детектив Огучи.
Това е детектив Камеяма.
Имаме няколко въпроса.
Разбрахте ли? - Добре.
ТОКИО, 1989 г.
Как се казва? - Луиза Фли.
Пише го в регистрационната ми карта на чужденец.
Колко годишна? - И това го пише там.
Какво работи? - Преводачка в "Сасагава".
Значи говорите японски? - Естествено.
Не го споменахте. - Не ме питахте.
Защо не ми каза, че е преводачка? - Съжалявам, не знаех.
Не знаех, че е такава многознайка. - Внимавайте, всичко разбирам.
Разкажете ми за нощта, в която изчезна Лили Бриджис.
Явно вие сте последният човек, с когото е говорила.
Разговаряхме около минута. Тя си тръгна.
И аз се прибрах вътре. - Не и според съседката ви.
Минути по-късно сте напуснали апартамента си без чадър.
Да.
Тоест това не бе последната ви среща? - Не я догоних.
Защо я последвахте? - У нея имаше нещо мое, исках си го.
Какво беше? - Палтото ми.
Значи пак разговаряхте с нея? - Не, казах, че не я открих.
Предположихте, че отива на гарата?
Това странно ли е? - И повече не я видяхте? Отговорете!
Колко пъти да отговарям на един и същ въпрос?
Г-жо Фли... от колко време сте в Япония?
Пет години и два месеца.
Имате ли близки тук? - Не, сама съм.
Какво работи баща ви? - Електротехник е.
Братя и сестри? - Седем братя.
Всъщност, шест. Единият почина.
И не сте омъжена. - Не съм.
Гадже? - Не.
Сигурна ли сте? - Абсолютно сигурна.
Не ви ли е нужно разрешение?
Никога не искам разрешение. - Защо?
Кадърът се губи.
Хората не се ли дразнят? - Не снимам хора.
Тогава какво снимате?
Вода. Сгради.
Отражения. Такива неща.
Но вие ме снимахте.
Казвам се Тейджи.
Луиза Фли, но всички ме наричат Люси Флай.
Тук работя.
Наистина ли?
Какъв е този фотоапарат?
"Олимпус" OM-1.
С обектив "Зуйко", 50мм.
Много е бърз. - Интересно.
Нима?
Не особено.
Просто поддържам разговора. - Защо?
Така правят обикновените хора. - Ти не си обикновена.
Нито ти. - Тогава да не се преструваме.
Добре.
Нека от самото начало бъдем честни помежду си.
По цял ден гледам как хората говорят, без да казват какво всъщност мислят.
Да.
Е... какво всъщност мислиш?
Кажи ми всичко.
Всичко ли?
Предизвиквам те.
Добре.
Спагетите са твърде люти, а бульонът - прекалено солен.
Това е най-странната среща, на която съм била, ако изобщо е среща.
Май не бива да вярвам на непознат, и може би трябва да си тръгна.
Защо не тръгваш?
Защото ме привличаш... мъничко.
Чудесно.
Добре.
Сега ти бъди честен с мен. - Добре.
Ти за какво мислиш?
Искам да те снимам. - Вече ме снима. Какво друго?
Само за това мисля.
Моята тайна.
Това място е невероятно. - Благодаря.
Сам ли живееш? - Да, малцина са идвали тук.
Чакай тук. Веднага се връщам.
Къде да застана?
Където и да е.
Какво да правя?
Каквото и да е.
Досега не са ме снимали. Не и професионално.
Значи аз съм първият.
Ела!
Слава Богу.
Чуваш ли?
Само след земетресения...
...се чува.
Да.
Чувам. Какво е?
Мой приятел ни помоли да участваме във фестивала в Танабата.
Имаме само 2 месеца за подготовка.
Ще успеем, ако репетираме 2 пъти седмично.
Да, да опитаме.
Люси, нося ти подарък за рождения ден.
Наистина ли? - Нещо дребно, върху което работех.
Благодаря много. - Честит Рожден ден.
Вкъщи имам доста, отглеждам ги сама.
Обикновено не ги раздавам.
Колко е изящно. Много ми харесва.
Тази нощ издъхнах в прегръдките ти
Сигурно е заради нещо, което каза ти
Тази нощ издъхнах в прегръдките ти
Сигурно е заради целувката
Трябваше да си тръгна
Люси Флай! Как я караш?
Страхотно пеене. - Благодаря. Старая се.
Ела се запознай с новобранката.
Още не може да се ориентира, чувства се сякаш е на луната.
Би било чудесно, ако й помогнеш. Става ли?
Люси, това е Лили. Лили, Люси Флай. - Здравей.
ЧРД! - Благодаря, Нацуко.
Имаш рожден ден? Благодаря, че ме покани на празненството.
Не е празненство, но си добре дошла.
Питие за рожденичката? Имаме шампанско.
Аз ще пия "Сапоро". - И аз.
Ще ти помогна.
Извинявай, заповядай.
Можеш да... - Добре.
Откога си в Япония? - От три седмици.
Беше пълен шаш, всичко е толкова различно.
Май затова всички сме тук. - Разбирам те.
Затова избягах от Вашингтон.
Откъде си? - Родом съм от Швеция.
Но това бе отдавна, сега тук се чувствам като у дома си.
Японката Люси.
Боб каза, че си търсиш квартира? - Да, трябва да отседна някъде.
Покрай стреса от търсенето се изприщих.
Сега работя в бар и тате ми прати пари за собствена квартира.
Но трудно се намира, особено ако не говориш езика.
Да. - Чух, че добре владееш японски.
Горе-долу.
Късметлийка, ще ми се да го говорех.
Часовникът отмерва часа
И слънцето започва да залязва
Ще те убия, Боб. - Защо?
Двете нямаме нищо общо. Не искам да съм й бавачка.
Няма. Тя е новодошла... - В Токио е пълно с такива.
Няма да имам личен живот, ако се грижа за всичките.
Извинявай, че си отворих устата. Но тя е бая секси.
Е, и? - Добре, както кажеш.
Искам да се разгорещя с някого
Да, искам да танцувам с някого
С някой, който ме обича...
Почти е готова.
Следва стоп-вана.
И накрая, фиксаж.
И тази е хубава.
Този белег ми харесва.
Нима? - Да.
Много е красив.
Как върви с онзи тип? - Добре.
Лицето му ала соев сос ли е, или ала кетчуп?
Моля? - Така определяме дали един японец
има азиатски или европейски вид.
Май повече "ала соя".
Кажи... как са нещата?
Какво имаш предвид? - Сещаш се.
В спалнята? - Още нищо не сме правили.
Наистина ли? Не бързате? - Не зависи от мен.
Съвършено.
Трябва да сменя филма.
Какво правиш?
Не съм те молил за това.
Много е стегнато. - Да.
Това е фурисоде, носят се при радостни поводи.
За неомъжени жени е, нали?
За млади неомъжени жени.
Така. Готово.
Огледай се.
Много си хубава.
На самотните жени в Япония не им е леко.
Да, трудно им е.
Мислила ли си да се омъжиш?
Не. Заради работата ми.
Нали съм магистрат.
За повечето мъже е малко плашещо.
А и вече съм твърде стара.
Още си млада.
Не и в очите на японските мъже. Може да си хвана някой вдовец.
Или някой старец с медицински проблеми.
Но не знам откъде ще намеря време.
Да. - Имам си работа, приятели,
струнният квартет.
Не бих зарязала всичко, за да сменям памперсите на някой старец.
Това трябва да е Ямамото-сан.
Ще ида да й помогна с кексчетата.
Привет! - Здрав...
Люси, извикай линейка!
Ямамото-сан!
Сподели. - Днес загина Ямамото-сан.
Падна по стълбите, когато я поздравих. Счупи си врата.
Смъртта ме преследва. Винаги е било така.
Разбирам. - Не.
Не разбираш и половината. - Постепенно ще ми разкажеш.
И аз ще ти споделя неща за мен.
При първата ни среща знаех, че можем да сме искрени помежду си.
Знаех го.
Ще ти покажа нещо.
Леля ми, тя ме отгледа.
След като почина, напуснах Кагошима и дойдох в Токио.
Красива е.
Живеем в атмосферата на смъртта.
Но ние сме живи.
Познавате ли мъж на име Тейджи Мацуда?
Да, познавам го.
Лили Бриджис познаваше ли го?
Да.
Кога го срещнахте за първи път? - На трети май.
Много сте сигурна за датата. - Това беше денят.
Той беше ли ви... гадже?
За известно време. - Защо премълчахте, като ви питах?
Сбъркахте глаголното време на въпроса. - Разследваме убийство, схващате ли?
Подозираме, че е познавала убиеца. Работата е много сериозна.
Защо не ни сътрудничите?
Вие не сте като японките. - Напротив!
Как хората откриват нещо, като улиците са без имена?
Явно ще трябва да науча числата.
Добро утро. - Добро утро.
Благодаря.
Ужасно ми харесва! Много е японски.
Май сънувах подобно място, но в съня ми бе къща на дърво.
Идеален е!
Кухнята е малка. - Не готвя.
Че аз откъде ще знам?
Май единственият недостатък е, че сградата е стара и при земетресение...
Не ми пука, издържала е досега. - Така е.
Да кандидатстваме. - Добре.
Ще й кажеш ли вместо мен?
Разбира се.
Виж!
Странно е, че всички в Япония те зяпат. Сякаш си знаменитост.
Някои хора се пристрастяват към това. - Като Боб ли?
Да.
И все пак той е секси, нали? - Не гледам на него по този начин.
Имаш ли си гадже? - Да.
Как се казва?
Тейджи.
Договорът е наред. Ще помоля юрист от "Сасагава" да го провери.
Благодаря. Впечатлена съм, че можеш да го прочетеш.
Избрахте ли си? - Ще ми поръчаш ли кафе?
Момент, моля. - Добре.
Трябва сама да можеш да си поръчваш. Иначе как ще оцелееш?
Не знам.
Ако искаш кафе, казваш: Кохи о хитоцу,
което означава "един". Кудасай значи "моля".
Кохи о... хитоцу... - Хитоцу, кудасай.
Кудасай.
Това е.
Извинете! Кохи о хитоцу кудасай.
Какво ще желаете?
Кохи о хитоцу кудасай.
Добре.
И за мен. - Добре.
Луда работа, тя ме разбра.
Виж.
Светлината, сянката, всичко е точно както трябва.
Кога започна да снимаш?
В училище.
Все висях в тъмната стаичка.
Един възрастен учител, г-н Хякутаке, ме научи.
В клуба по фотография имаше дузина души, но накрая останах само аз.
Някъде четох, че когато западняците пристигнали в Япония през 19-ти век,
искали да снимат местните, но те не им позволили.
Мислели, че ще открадне душата им. - Разбирам ги.
Обектът винаги дава нещо, частица от себе си, на фотографа.
Ако всяка твоя снимка, която правя, отнемаше частица от душата ти...
щеше ли да ми позволиш да те снимам?
Мисля, че знаеш отговора.
Ще ги прибера.
Ще ги заключиш? - Да.
Какво друго криеш там?
ПЪТЕКА ДО ПРОХОДА ФУДЖИМИ
Тейджи не искаше да идва ли? Трябва да се запознаем.
Добре ли се разбирате? - Да, чудесно.
Разкажи повече. - И двамата сме особняци,
но добре си пасваме.
Като двама извратеняци. - Млъкни.
Групата пак ще има концерт, в клуб "Даунбийт" в Икебукуро.
Супер. - Да, много е яко.
Тези музиканти са най-добрите, с които съм свирил.
В Англия бях в няколко групи, но там има много негативизъм.
Да.
Май това ми харесва най-много в Япония. Дава ти втори шанс.
Майко мила, само погледнете. Еха!
Адски красиво е. - Зашеметяваща гледка.
Обичам Япония.
Носите ли фотоапарат? - Не.
Ами "Добро утро"? - Охайо гозаймасу.
И после... "Как сте?" - Ген-джи?
Ген-ки... десу-ка.
Ако срещнеш някого за първи път, казваш:
Йорошику онегаишимацу. - Майчице.
Просто... - По дяволите! Седни.
Не, нищо ми... - Седни.
Ще ти сваля обувката. - Моля?
Боли ли?
Натисни ми ръката.
Не е счупен, вероятно навехнат. - Какво стана?
Паднах и Лили се прави на медицинска сестра.
Не се правя, работех в болница. Медицинска сестра съм.
Наистина ли? - Да, невинаги съм била барманка.
Защо не влезеш тук? - Ще вляза при Люси.
Може би по-късно.
Как ти е глезенът?
По-добре.
Дали на Тейджи ще му хареса тук? - Да.
Той обича водата и... отраженията. Щеше да снима всичко.
Обичам да снимам, но не ме бива много.
Той продава ли снимките си? - Надали.
Но не знам.
Какво ги прави?
Не съм сигурна.
Ще ми се да се запозная с него.
Искаш ли някоя вечер двете да идем до ресторанта?
Не знам. - Хайде, ще бъде забавно.
Добре.
Тейджи, чудех се...
защо не направиш нещо със снимките си?
Не тези с мен, разбира се... но онези от града. Много са добри.
Не желая. - Наистина ли?
Че защо ги заснемаш? - Събирам ги.
За какво? - За колекцията ми.
Може да направиш изложба.
Или да ги публикуваш, та хората да ги видят.
Защо това толкова те вълнува? - Извинявай.
Отивам на работа.
Ще се видим ли уикенда? - На работа съм.
Да, но... - Ще ти се обадя.
Добре. - Чао.
Какво правиш? - Извинявай.
Снимките са лични. Шпионираш ли ме?
Защо го направи?!
Коя е тя?
Казва се Сачи.
Бяхте ли гаджета? - Да, трябва да се връщам на работа.
Къде е сега?
Не знам, изчезна.
Просто "изчезна?"
Разделихме се, тя си тръгна. Не се опитах да я търся.
Спрях да мисля за Сачи, когато те срещнах.
Прости ми! Забрави какво сторих.
Трябва да се връщам. - Прегърни ме.
Не биваше да го правя, но постоянно мисля за теб.
Исках да науча повече за теб. - Не това е начинът.
Знам. - Трябва да ми имаш доверие.
Добре.
Току-що получих писмо от мама, стигнало е дотук за 8 дни.
Знам. Всъщност това е бързо.
И телефоните.
Говорих с приятелка 20 минути и струваше над сто долара.
Аз предпочитам да не звъня.
Обичам изолацията. Прекрасно е.
Близките ти липсват ли ти? - Не.
Как са спагетите?
Страхотни са. - Много са вкусни.
Скоро приключвам работа. Искате ли да идем някъде?
Става късно, май Лили иска да се прибира.
Шегуваш ли се? С удоволствие.
Може ли да отидем?
Моля те?
Добре. - Супер!
Чудесно.
Майчице, много е сладък! - "Сладък"?
Не е сладък, котенцата са сладки.
Добре, красив е. И е бая висок. Мислех, че японците са нисички.
Пълни глупости, това е стереотип.
Здрасти! Бях наблизо. Не искам да ви притеснявам, ако Тейджи е тук.
Той не идва тук. - Донесох уиски.
Домът ти е много хубав. Доста по-хубав е от моя.
Но няма дърво. - Да, няма.
Нямаш снимки на Тейджи. - Не обича да го снимат.
Беше чудесно да се запозная с него. Той е обсебен от теб.
Защо го казваш? - Личи си. Познавам мъжете.
Коя зодия си?
Не вярвам в астрологията. - Защо?
Личността ми е комбинация от гените ми, възпитанието ми,
родителите ми, училището ми. Няма нищо общо със звездите.
Телец?
Дойде на рождения ми ден.
Да, но мога и да отгатвам зодията. И да гледам на ръка.
И на карти Таро. - Наистина ли?
В бара избягвам да гледам в ръцете на клиентите, защото виждам разни неща.
Да бе. - Наистина виждам разни неща.
Давай тогава.
В миналото има...
пустота или... тишина.
И имаш три прекъсвания на линията.
Едно ранно, после още едно, и след това трето.
Какво означават?
Рязка промяна.
Злополуки.
Смърт.
Какво друго?
Какво виждаш за бъдещето?
Тейджи ли имаш предвид?
Сложно е, не мога да го разчета.
Хайде де. - Съжалявам.
Реагира на нещо.
Сякаш се отваря прозорец, през който виждам нещата.
После се замъглява и в нищо не съм сигурна.
Не исках да те плаша. - Не съм уплашена.
Искаш ли уиски?
Определено.
Добре ли си? - Май да.
Май спря. - Май да.
Чуваш ли?
Не съм сигурна.
Това е птицата земетръс.
Тейджи я нарича така.
Винаги пее след земетресение.
О, да.
Чувам я.
Прекрасно е.
Да заспиваме.
Аз нямам нужда от чай.
Опитвам се да се събудя.
Аз спах като къпана. - Като изключим земетресението.
Наистина ли? Не е било силно, сигурно съм го проспала.
Не, и двете бяхме будни.
Странно, не помня.
Май ще вали. Ще ми заемеш ли палто?
Естествено. Вътре, в дрешника.
Искаш ли да ме придружиш до остров Садо?
Приятелката ми Като-сан, която е в струнния квартет и е оттам,
казва, че е като пътуване назад във времето.
Кога? - По-следващия уикенд.
Ще има фестивал на изкуствата... - Няма ли да ходиш с Тейджи?
Да, ако се измъкне от работа.
Ще си помисля, защото Боб ме покани на концерт...
Не това. - Извинявай.
Не, вземи го.
Само ми го върни. - Добре.
Благодаря ти, ще го пазя.
Тейджи...
стига толкова за днес.
Защо? - Изморих се.
Хубаво. - Не, може да заснемем още.
Съжалявам. - Недей.
Никакви снимки, когато не искаш.
Със Сачи излизахте ли в Шинджуку?
Понякога. Защо питаш?
Колежката ми Нацуко има сестра, която е в група,
която утре има участие в един клуб. - Искаш да идем ли?
Никога не излизаме. Може...
да се позабавляваме.
Боб ще бъде там и... май Лили.
Добре, да отидем.
По тънък лед вървя
Последствията ще си понеса
Задето рискувах
слепешката
Защо трябва урока си да научаваме
По трудния начин урока си да научаваме
И да залагаме на карта
сърцето си?
Аз ти дадох ножа си
Ти ми даде живота ми...
Какво мислиш? - За кое?
За групата. - Бива си ги.
А ти какво мислиш? - Не го схващам, не ми е по вкуса.
Но си имат изграден образ.
Тъкмо подписаха звукозаписен договор.
И ти ще пробиеш. - Знам.
С Лили гаджета ли сте? - Не. Тя е странна птица.
Изпраща сигнали, но не стига докрай. - Какво имаш предвид?
Правихме секс. И за да съм честен, бе само веднъж.
Планирахме уикенда да идем на фестивал в Нагоя.
И тя отмени срещата, без обяснение.
Докато е увлечена по теб, си единственият.
После се прехвърля на друг и сякаш не си съществувал.
Отивам до бара. Искате ли бира? - Да, мой.
Нека са две.
Лед, лед, лед, лед...
По тънък лед вървя
Забавлява ли се? - Да.
Какво има?
С Лили доста се забавлявахте на дансинга.
Да, бива я в танците. Ревнуваше ли?
Не, изобщо. Защо? - Исках да ревнуваш.
Все пак си ми гадже.
Колко гаджета си имал преди Сачи?
Не много.
Бе твърде зает в тъмната стаичка на училището ли?
Да. - Разкажи за първия си път.
Сещаш се...
Беше със Сачи.
Наистина ли? Не си имал друга преди нея?
Не харесвах много момичетата в родния ми град.
Наистина ли?
Ами твоят първи път?
Моят ли?
Не беше много романтичен.
Бях на 14 години.
Отидох в дома на приятелка, за да я видя...
но нея я нямаше. Беше на тренировки по нетбол.
Баща й каза, че има...
собствена дестилерия за водка в бараката.
Отидохме и я опитахме.
Това беше.
После започна да ми се гади, няколко седмици след случката.
Той естествено... не се зарадва много, когато му казах.
И приятелката ми не дойде на училище.
Той влязъл с кану в морето, и навлязъл твърде навътре.
Течението било прекалено силно.
Тялото му бе изхвърлено на брега, няколко километра по-надолу.
А аз узнах, че бебето...
явно не е било истинско.
Още ли мислиш за него?
Всеки ден.
Радваш ли се, че е мъртъв? - Понякога.
Книгата е стара, но има много за културата на Садо.
Островът е много красив, но вече не се посещава от толкова много хора.
Всичко наред ли е? - Да.
Изглеждаш леко... - Чувствам се чудесно.
Здрасти.
Да си купим билети. - Вече ти купих.
Наистина ли? - Да.
Обринала си се. - Знам.
Имам подходящ крем. - Няма нужда.
Тейджи ще дойде ли?
Едва ли. Не съм го виждала от вторник, когато бяхме в клуба.
Нещо случило ли се е? - Не, напоследък е много зает.
А аз работя по едни преводи за... - Ето го.
Не мислех, че ще дойдеш. - Че защо?
Радвам се да те видя. - Аз също.
Здравей, Лили. - Здрасти, Тейджи.
Да се топнем!
Вероятно водата е студена и пълна с морски таралежи.
Е, и? - Хайде, Люси.
Добре.
Значи в Америка си медицинска сестра? Хубава кариера.
Може би. Но болницата ми липсва, а в бара е тежко.
Работата е хубава, като моята в ресторанта.
Така имам време за размишления, защото тялото ми работи машинално.
Хич не ме бива в барманството.
Понякога ми се струва, че клиентите сами ще почнат да си наливат.
Така поне не виждаш ежедневно смърт. - Люси.
Да. Това е част от работата.
Но... - Какво?
Три пъти спасих човешки живот.
Обичам да мисля за това, вместо за... смърт.
Това е моят футон.
Цветът ми харесва, нали нямаш нищо против?
Ела, седни.
Тейджи може да спи тук, а ти - до мен.
Това е традиционна японска закуска.
Предпочитам традиционен японски корнфлейкс.
Чух за една... златна мина в Айкава. Може да е забавно да я посетим.
Там имало механизирани манекени, показващи как са работили миньорите.
Предпочитам да видя брега и скалите в Сенкаку.
Да посетим и двете?
Сутринта - на скалите, следобед - в златната мина.
Става. - Добре.
Не мога да повярвам, че го изяде. - Адски вкусно е.
Питателна храна.
Съжалявам. - Моля?
Какво стана?
Трябва да се върна. - Почакай, седни, седни.
Имаш температура. Полегни. - Не.
Спокойно. Ще те сложа да легнеш.
Чувствам се ужасно. - Знам. Легни.
Спокойно. Отпусни глава.
Ще се оправиш.
ЗЛАТНА МИНА САДО - КАСА
Люси! Ето те и теб!
Зарязахте ме на върха на скалите!
Ризата ти. - Благодаря.
Не видя ли бележката ни? В нея пишеше, че сме тук,
и че ще се върнем за теб, ако ти не дойдеш.
Не видях никаква бележка. - Сигурно вятърът я е издухал.
Да бе. Може, а може би всички ще бъдем издухани на край света.
Още ли ти е зле? Може да е вирус или от рибешкото око.
В хотела имам хапчета. - Не ми трябват.
Опитвам се да помогна. - Да бе.
Говориш несвързано. - Знам какво чувствам!
И то не е редно, никак не е редно.
Люси. Съжаляваме. - "Ние?"
За какво говориш?
Ела с мен.
Сякаш природата си връща мястото.
Да.
Място за изцеление.
Дано.
Много те харесвам.
Моята Люси.
Чао.
- Чао, Лили.
Аз го направих.
Аз убих Лили Бриджис.
Как я убихте?
Разкажете! Как я убихте?
Разбих й главата. - С какво?
С тухла.
Хубаво е, че проговаряте.
Защо го направихте? Най-добре за вас е да ни разкажете всички подробности.
Така е най-добре за вас.
Единственото, което трябва да знаете е, че съм виновна.
Привет, Люси Флай е. Не съм си вкъщи. Моля, оставете съобщение.
Люси, там ли си? Моля те, вдигни.
Трябва да поговорим. Моля те, обади ми се.
Какво става? Болна ли си? - Не се чувствам много добре.
Ще се оправя след ден-два. - Донесох ти цветя.
Искаш ли да споделиш нещо? - Не.
Какво да кажа в службата? - Каквото искаш. Напускам.
Напускаш? За какво говориш?
Остави ме.
Тревожа се за теб. - Остави ме, Нацуко!
Може ли да вляза?
Знам, че сгафих и съжалявам.
Обичаш ли го? - Не знам, донякъде.
Подлудява ме, разбираш ли?
Аз те поканих на остров Садо, аз ви запознах!
Знам, че си бясна, но може би има по-висша причина за случилото се,
която ние не разбираме. - На ръката ми ли го видя?
Сънува, че така е писано?!
Той единствен съзря истинската ми същност!
Съжалявам, Люси! Прости ми! Но може ли да вляза, моля те?
Предчувствам, че ще стане нещо лошо. - Вече се случи.
Луиза Флай.
Елате с мен, моля.
Излязоха ДНК резултатите.
Явно жената в залива не е вашата приятелка.
Коя е била? - Не знаем.
Но... знаем, че не е Лили Бриджис.
Това поставя под сериозно съмнение вашето твърдение.
Убихте ли Лили Бриджис?
Не.
Тогава защо признахте? - Понеже исках да я убия.
Осъзнавате ли, че наказанието за признатото престъпление е смърт?
Не успяхме да открием г-н Мацуда.
Знаете ли къде е?
Възможно ли е Лили и г-н Мацуда...
да са избягали някъде заедно? - Да.
Така си и мислех.
Преквалифицираме случая като "Изчезнало лице".
Предпочитам тя да бе мъртва.
Да...
всички ние живеем в своя собствена реалност.
Може би някак си мислехте, че наистина сте убили Лили Бриджис.
Но аз усещах, че това не е така.
Мъчи ви вина, но тя идва от по-дълбоко.
Защо дойдохте в Япония? - Защо питате?
Разкажете.
Имаше едно дърво.
По което се катерех.
До самия му връх.
Понякога... взимах някоя книга и четях.
Един ден...
пристигнаха братята ми. Бяха ходили на риболов с бойскаутите.
Бях на осем годинки.
Обградиха дървото и започнаха да мятат борови шишарки и камъни.
Замерваха ме.
Казах им да спрат.
На земята имаше един тежък камък.
Видях брат си...
Маркус, тъкмо го беше хванал.
Срещнах погледа му. И ръката му се вдигна.
Тогава аз...
скочих...
право върху него.
Маркус падна назад.
Главата му бе пронизана...
от дълъг, ръждясал пирон, стърчащ от дървена дъска.
Опита се да стане, заедно със забитата в него дъска.
И...
пак се втренчи в мен.
Почина в болницата.
Сестрата ми каза: "Вината не е твоя."
Не знаех какво има предвид, затова отговорих...
"Добре. Да."
От този момент...
не обелих дума три години.
Лесно е да игнорираш хората, когато те мълчат.
Това направи моето семейство.
Родителите ми бяха съкрушени.
Знаех какво си мислят за мен.
Затова...
съставих план за бягство. - Какъв?
На 11 години започнах да уча японски.
Много тъжна история.
Да.
Но няма никаква връзка със случая.
Свободна ли съм?
Подпишете оттегляне на признанието.
ЛЮСИ - ИЗБРАНИ
Тук ли е детектив Камеяма? - Съжалявам, в момента го няма.
Ще оставите ли съобщение?
Не. Всичко е наред.
Утре сутрин ще бъде тук.
Благодаря ви.
Тейджи.
Здравей, Люси.
От два дни те чакам.
Знаех, че трябва да дойда тук, за да разбереш.
Бях в полицейския участък.
Какво им каза?
За теб ли?
Нищо.
Значи... има надежда.
Смешна дума...
"Надежда".
Може да заминем, на север.
Хокайдо. Или на юг, до Кюшу.
Родният ми град, Кагошима. - Винаги съм искала да го посетя.
Утре тръгваме.
Защо?
Ела с мен.
Моля те.
Трябва да дойдеш.
Всичко свърши.
Може ли да вляза? - Заповядай.
Тъкмо приготвих онигири. Искаш ли?
Не, благодаря.
Сигурна ли си? - Да.
Тревожа се за теб.
Съжалявам. Сгреших, като се нанесох тук.
Не говори така. - Ти беше много мила.
Не скърби за него.
Онази вечер тя... цъфна на вратата ми, Лили.
Попита дали може да влезе.
Не й разреших. - Не.
Вината не беше твоя. - Беше.
Повярвай ми, беше.
Може би.
Но... може би, в известен смисъл...
тя ти спаси живота.
Имаше и други. Брат ми...
бащата на моя приятелка, Ямамото-сан. - Ямамото-сан?
Виждам лицето й почти при всяко качване по стълбите.
Може ли да ти споделя нещо?
Два дни преди инцидента бях полирала стълбите с восък.
Правя го само веднъж на две години.
Безпокоях се, че са леко хлъзгави.
По-рано същия ден говорих с Ямамото-сан.
Замалко да я предупредя.
Но... се сетих чак щом затворих телефона.
Тя винаги носеше...
много меки чорапи "таби".
Кажи... според теб аз ли съм виновна?
Превод от английски и субтитри: ico K.
«СКРИТА СИЛА» 2020 subsunacs.net
Бележки:
Откъсът е от филма на Ридли Скот "Черен дъжд" (1989) с Майкъл Дъглас
*Част от превода на песните е по-свободна интерпретация
Песните: "(I Just) Died In Your Arms" - Cutting Crew; "Walking On Thin Ice" - Yoko Ono
"Спагети" - "нудъли" (noodles)
"изморих се" или "писна ми" "I'm tired of it"
"Като двама извратеняци" е "Звучи извратено"
"Сапоро" - най-старата японска марка бира (от 1876 г.)
"Онигири" - "оризови топки"
*"Птицата земетръс" е официалното бълг. заглавие на романа на С. Джоунс
COPYRIGHT - ВСИЧКИ ПРАВА ЗАПАЗЕНИ
Забранява се частичното или цялостното възпроизвеждане на превода без изричното писмено разрешение на автора