По дяволите.
Да му се не види.
Мамка му.
Сем. Причард
По дяволите.
Ехо? Има ли някого вкъщи?
Колата ми се повреди.
Ще ми помогнете ли?
Ехо?
Тогава ще страдаш!
Или ще те отърва от мъките! Ясно?!
субтитри от YavkA.net
ДЯВОЛСКАТА ПОРТА
Окръжно летище на Дяволската порта
Агент Франсис? - Зам.-шериф Солтър?
Наричайте ме Колт.
Гладна ли сте? Имаме страхотни пилешки пържоли.
Аз съм веган. - Супер.
Ще хапна нещо по-късно.
Тръгваме ли? - Да. Позволете.
Здрасти, Колт. - Джен, това е агент Франсис.
Шерифът тук ли е? - Не, но ще се върне.
Имахме среща в 13 ч. - Седни, скоро ще дойде.
Ще взема кафе. Някой иска ли? - За мен без сметана.
Шерифе. - Момент.
Имаш ли влажни кърпички? - Да.
Колт, той е в багажника. - Добре, шерифе.
Трябва да му вземем подемник.
Така е прекалено тежко за него.
Агент Франсис, приятно ми е. Очаквахме ви.
Приятно ми е.
Хващате ни насред местната престъпна вълна.
Пиян елен зад волана.
Да поговорим в кабинета ми.
Заповядайте. Седнете.
Ето го. Елементарна работа,
само ви губят времето.
Искам да говоря с него. - С Причард?
Преди три дни бяхме там с Колт.
Колата на жена му изчезнала.
Пише го в доклада. - Виждам.
Но искам да говоря с него. Сестра й е съобщила,
не той, нали? - Мария и синът й избягали у тях
и Търиса първа забелязала, че ги няма.
Отдавна познавам Причард.
С Колт са били съученици. Той лесно се пали,
но не е убиец. - Не съм казала, че е,
но 4596 от всички убити жени са жертви на мъжете си.
Най-вероятно на Мария й е писнало
и е избягала с детето.
Без да каже на сестра си? Едва ли.
Ами разпитайте сестра й.
Не намесвайте Причард.
Длъжна съм да следвам протокола. - И го следвахме, агент,
но си познаваме хората и знаем как да си вършим работата.
Какво ще кажете да се доверите на инстинкта ми, агент Франсис?
Вашият не помогна на Бриланд.
Шерифе, Рудолф е във фризера.
Заведи я при Търиса и после я настани в "Кели".
Веднага. Тръгваме ли?
Въпреки случилото се с Бриланд,
я намерих. Не можете да го отречете.
Явно е по-добре някои хора да останат в неизвестност.
Престани! Стига!
Престани! Вината е само твоя!
Ти си си виновен, че си там!
Затова ще страдаш мълчаливо или ще те отърва от мъките!
Тук не се пуши. - Знам.
Тогава за какво са ви цигарите? - Да си напомня, че ги отказах.
Ясно.
Той е карибу, не елен. - Кой?
Рудолф. В Европа ги наричат северни елени.
И двата вида са от семейство Елени.
Лосът, известен като евразийски елен, също е елен.
Тук не всички сме невежи селяндури. - Браво.
Какъв вълнуващ пейзаж, а?
Извинете, сърфирах в нета.
Просто се пошегувах. - Не, прав сте, лош навик.
За какво искате да говорим? - Е, сама си го изпросихте.
Коя е Бриланд и трябва ли да се притеснявам?
Прав сте, сама си го изпросих.
Ако не искате да говорим за това, дадено.
Преди година изчезна 17-годишната Таня Бриланд.
Това беше първото ми разследване.
Работех извънредно и през уикендите.
Случаят ме беше обсебил.
След 4 месеца я открих в ислямски приют за бездомни в Сейнт Пол.
Тя не искаше да се върне у дома.
И не каза защо.
Психолозите не й откриха нищо, не беше се дрогирала.
Затова просто я заведох вкъщи.
После тя цъфна в офиса и каза, че съм съсипала живота й.
Извикайте помощ! Стана бързо, не успях да я спра.
Не можах да я спася.
Мили боже.
Обърнах повече внимание на случая, отколкото на безопасността й.
"Да браним и служим" - проста концепция, нали?
Действали сте като по учебник. - Който трябва да пренапишат.
Затова ли ви пратиха тук?
Не, аз поисках случая, когато изникна.
Не се самообвинявайте.
Ако бяхте съвършена, нямаше да сте човек.
Не, не разрешавам!
Няма да ме заблудиш!
Знам те що за стока си!
Съжалявам, млякото е вкиснало.
Няма нищо. Благодаря, Търиса.
Редовно ли се случва?
Моля? - Сестра ви и детето да идват тук.
Очаквали сте ги преди пет дни. - Да.
Джона беше болен от грип и щяха да дойдат, като се оправи.
Но не идваха често, а само когато искаха да се махнат.
Да се махнат?
Понякога животът им там е доста мрачен.
По-точно? - Фермата фалира,
къщата се разпада. Животът е тежък.
Стресиращо е. - Заради г-н Причард ли?
Той ти е приятел, Колт. - Беше, преди 15 г.
Сега сме само на "здравей" и "здрасти". Кажи й.
С него никога не сме се разбирали и той често лежи в окръжния арест.
За пиянство и домашно насилие.
Последните две години той просто...
Промени се, все е потиснат.
И избухва при най-малкото нещо. - Например?
Веднъж Джона разсипа боя на верандата.
Джаксън го заключи и го остави без вечеря.
Дори не го пусна до тоалетната.
Мария побесня, все пак след оная работа момчето за нея е безценно.
В смисъл? - Ожениха се много млади,
защото Мария забременя, но изгуби детето.
След това претърпя
около пет спонтанни аборта, преди да забременее с Джона.
Разбирам. Съжалявам да го чуя.
С какво я привлече Джаксън?
Той беше почтен и богоязплив.
Причард не бяха богати, но си имаха своя земя.
А и тя се върза на приказките за благословията.
Каква благословия? - Че Бог я дарил с Джона,
защото не загубила вяра.
Сестра ви може ли да замине някъде, без да ви се обади?
Абсурд, тя ми се обаждаше за всичко.
Джона обича ли да идва тук?
Да, наблизо има площадка с деца на неговите години.
Дори му отделих малко местенце за спане,
едно кътче, само за него. - Може ли да го видя?
С Мария спяхме в моето легло, той - там.
В килера? - Искаше да е на открито, но...
Джона
Той е чудовище! - Бабо, какво правиш тук?
Питайте го какво е направил с Мария и малкия Джона!
Питайте го! - Спокойно.
Ако са умрели там, душите им няма да намерят покой.
Никой не е умрял.
Не се тревожи.
Ще намерим Мария и Джона. Нали?
Нямаме голям избор, а? - Нямаме.
Момент. Какво имате предвид? - Качвайте се.
Имаме основателна причина за обиск у Причард.
Кротко, по-кротко.
Знам, че Търиса ни даде основание, но вече бях там.
По-добре да потърсим колата на Мария и да проверим в болниците.
Докато той измъчва сина й.
Джона е и негов син, не го забравяйте.
Те преживяха много. - На никого не му е лесно.
Бях в един отбор с Джаксън, той е малко смахнат,
но е добър човек.
Г-ца Лек каза, че е насилник.
Да, но... - Погледнете.
Това ли рисуват децата на добрите бащи?
Да го вземем за улика.
Двама души може да зависят от отношението ви към Причард.
Къщата на Причард е далече
и ако не се върнем веднага, шерифът ще се усети.
Трябва да се обадя. - Знаете какво ще каже той.
"Моли за прошка, не за разрешение."
Не е ли обратното? - Все тая.
Ами ако ви откаже? - Той вече отказа.
Неслучайно ме извикаха тук. Поемам цялата отговорност.
Къщата на Причард.
Спрете.
Тази негова ли е? - Не, доколкото знам.
Акумулаторът й е паднал. Странно, ключовете са на таблото.
Хубава кола.
Сигурен ли сте, че това е къщата? Прилича ли ви на нормална?
Всичко това е ново, преди 3 дни не беше толкова откачено.
Стойте тук, първо ще говоря с него.
Заключено е. Джаксън! Аз съм, Колт Колтър!
Искам да те питам нещо.
Джаксън?
Ще мина отзад, в жабката има радиостанция.
Как ме чувате? - Силно и ясно.
Кучи син.
Горе ръцете, иначе ти пръскам мозъка!
Горе ръцете! - Аз съм агент Франсис.
Сгрешихте, че дойдохте тук. - Издирвам жена ви и сина ви.
Искате да ги намеря, нали, г-н Причард?
Не са тук. Мърдайте. По-живо.
Колата е на жена ви, нали?
Какво търси тук? - Млък!
Джаксън, не върши глупости. И бездруго вече заплаши агент.
И двамата се махайте от имота ми! - Знаеш защо сме тук. Дай пушката.
Вземай жената и се махайте. - Няма да стане.
Тя е права. Помисли.
Ако ни гръмнеш, шерифът ще довтаса с цяла армия.
Помниш ли какво направи, когато навремето ни хвана в крачка?
Ръцете на тила! Казах ръцете на тила!
Кротко с пистолета. - На колене!
Сложете му белезници. Чувате ли, заместник Солтър?!
Къде са те?
Не са тук, това е самата истина.
Колата й е тук. В радиус от 80 км няма нищо, не са тръгнали пеша.
Какво беше това?
Ще претърся къщата, дръжте го под око.
На ваше място не бих го сторил. - Знам.
Махнете се от имота ми,
иначе не нося отговорност за нищо!
Ако тя влезе там, Мария и Джона ще умрат.
Не се бойте от кучето ми Ърл, той е най-малката ви грижа.
Господи.
Долу изглежда чисто.
Първо ще проверя горе. - Разбрано.
Солтър, чувате ли ме? - Не много добре.
Слизам долу.
Ще огледам мазето.
Агент Франсис, не ви чувам, а и вие - мен? Край.
Какво става? - Кажи й веднага да се върне.
Долу! Ръцете.
Предупредих те да не вършиш глупости.
Стана малък сакатлък, но всичко е под контрол. Стани.
Ще ми обясните ли какво държите в мазето си?
Питам за онова, в клетката.
Не са те, нали? - Не.
Често ли експериментирате с добитък, г-н Причард?
Млък! - Какво е онова нещо?!
Слугата на звяра.
Демон. - Демон?
Явно не сте набожна, иначе щяхте да знаете,
че преди да го прогонят, дяволът е бил ангел.
Добрият и падналият ангел трудно се различават.
Както и да наречете онова нещо там, то е зло.
Същото отмъкна жена ми сина ми и с него ще си ги върна.
Отмъкнало ли ги е?
И това го държите като заложник? - Именно.
Какво става тук?
Г-н Притчард държи някакво деформирано животно в мазето си.
Откъде - не знам, и каква е цялата тази слуз по него?
Беше покрито с нея, но след ден-два се измъкна навън.
Било е покрито с нея? - Да, носеше я като костюм.
Кои животни носят костюм?
Не знам каква игра играете,
но глупостите, дето ги дрънкате, няма да ви спасят.
Все пак как изобщо сте успели да го хванете?
Няма да ви кажа нищо.
Да, имате право да запазите мълчание.
Иначе думите ви може да се използват срещу вас.
Арестувате ли ме?! За какво? - За нападение.
Над двама.
Качвай се.
Телефонът не работи. - Тук няма сигнал.
Не, скапал се е напълно.
И моят.
По-добре да го караме. Ще се обадим по пътя.
Не може да бъде. - Скоро беше на обслужване.
Сами си го навлякохте, предупредих ви!
Някой държи да остана, явно е готов да се пазари.
Какво й е? - Не знам.
Може да е акумулаторът, стартерът.
Също като колата на пътя. - Да.
Тук става все по-странно.
Джаксън, пикапът ти бачка ли?
Не, заради карбуратора.
Колата на Мария? - Ключовете са в нея.
Останете тук.
Ей! Изведи ме оттук!
И нейната кола не пали. Мили боже.
Махнете ме оттук! - В колата е най-безопасно!
Ще взема Причард, идете при входната врата.
Бързо. - Колт! Недей!
Долу! Веднага!
Все още ли мислите, че няма намеса свише?
Къде е аптечката? - До хладилника.
Ако мръдне, застреляйте го.
И какво, ще ме гръмнеш ли? Така ли? Как ли пък не.
Ще трябва да ида за помощ.
Най-близкият чифлик е на 50 км. - Прав е.
Тъмно е, а и се задава буря. - Няма да остана тук.
Няма да ви пуснат, нощем се размърдват.
Като не се върнем, шерифът ще дойде да ни търси.
Ако знае къде сме, казах ви да не му се обаждате.
Не е ясно колко голяма е бурята и дали ще ни търсят.
Трябват ви шевове, но това би трябвало да издържи.
Как сте? - По-зле от всякога.
Видяхте ли онова, навън?
Странните мълнии ли?
Не, видях нещо на мястото, където удари последната.
Какво? - Не знам.
Това е Мария! - Къде?
Където падна мълнията!
Свалете ми белезниците! - Няма нужда.
Солтър, стойте тук. - Момент. За всеки случай.
Мария!
Мария?! Господи! Няма страшно.
Да я покрием. Откъде се взе?
Не я докосвайте! - Само ще проверя показателите й.
Добре.
Тя... - Да, изглежда е добре.
Свалете ми белезниците да я внеса вътре, моля ви.
Хайде, скъпа, стани.
Може ли още една услуга? - Каква?
Да изберете нещо свястно от гардероба на жена ми.
Не искам да се събуди, облечена ужасно.
Ще ме убие. - Да.
Събуди се, Мария.
Джаксън, ръцете.
Хайде.
Къде е Джона? - Не е тук.
Господи.
Божичко, те го хванаха!
Не мога да помръдна и да му помогна!
Мария, аз съм, Колт Солтър.
Къде беше и с кого?
Остави я да си почине. - Ти си виновен за всичко!
Синът ни изчезна заради теб! Няма го!
Не ме докосвай! Ти каза, че ще оправиш всичко!
Обеща ми!
Върни сина ни! Той е единственото хубаво нещо, което си направил!
Ще оправите всичко? В смисъл?
Коя сте вие? - Тя е от ФБР. Ще намери Джона.
Помните ли какво стана? Как отвлякоха Джона?
"Отвлякоха"?
"Отвлякоха"? Джаксън даде сина ни онези неща.
Нали? - Недей.
Какви неща, г-жо Причард?
Ангелите, за които татко му говореше,
преди да си отнесе главата с пушката.
Ангели ли? - Дето закриляли къщата.
Джаксън ги призова и... - Мария!
Не. Не!
С Джона щяхме да ходим у сестра ми, но той се разболя.
Целият гореше и... - Хубаво! Искате да знаете всичко?
Ще ви разкажа.
Не щеш да плащаш за лекар и сега той ще умре!
Мили боже, помогни ни!
Джаксън, не бива да... - Млъкни!
Божичко! - Наведи се!
Мария?
Мария!
Недей!
Пленил си един от тях?
Не разбираш ли? Те не са ангели.
Те взеха Джона, глупако!
Мария! - Ти си глупак!
Тогава ли видяхте съществата за първи път?
Питам сериозно, тогава ли... - Не!
Не беше за първи път. - Какво?
А кога?
След като татко умря, преди с Мария да се оженим.
Видях светлина в нивата.
После се озовах в нея.
Все едно бях във вода, но като че ли по-тежък.
Внезапно се оказах на друго място.
Не виждах почти нищо, но знаех, че те са около мен.
Просто ме гледаха...
... изследваха ме, все едно бях някакво животно
или някакво нещо.
Какво ви направиха? - Не знам.
Имам предвид, че не помня.
Защо са избрали вас и този дом? Ако знаехме какво целят...
Какъв беше този шум? - От клетката.
Наистина си го хванал. Този е един от тях.
Какво прави? - Вика ги.
Млъкни! Викаш ги, ама не могат да ти помогнат!
Оставаш тук, докато не върнете сина ми невредим, ясно?!
Не мисля, че постъпваш правилно. - Недей.
Чакайте.
Ърл?
Те са вътре.
Трябва да пусна генератора. - Защо?
Опасах къщата с ток.
Сложил си проводници? - И лампи,
за да виждаме негодниците.
Колите не палят, защо мислиш, че генераторът ще работи?
Преди работеше.
Свалете ми белезниците, по-бързо. Хайде!
Ще ида с него. - Добре.
Аз оставам с Мария. - Ключовете.
Заяде, мамка му.
Колт, стой вътре, разбра ли?
Хайде, влизай.
Кой е там?
Заместник Солтър? Причард, вие ли сте?
Идентифицирайте се.
Какво стана? - Застрелях един от тях.
Или поне застрелях нещо, но то изчезна.
Просто изчезна.
Другото още ли е в клетката? - Да, там е.
Сега няма да ни оставят на мира. Искам да си взема пушката
и да си потърся кучето.
Добре, ще ви прикривам. - Да вървим.
Чакай, чакай!
Не забравяй, че всичко е под напрежение.
Ърл!
Ърл! Ела тук, момче!
Ърл! Ърл! - Джаксън.
О, не, не! - Мили боже.
Дори не искам да знам какво е способно на такова нещо.
Ще видят те, че не могат да си правят каквото си искат с нас!
Джаксън, успокой топката.
Ще се справим, давам ти дума. - Дума ли?
А вие? Как ще го обясните?!
Нямате представа с какво си имате работа!
Съжалявам, малко се...
Говорехме за семейството ми и... - Знам.
Да се заемем с нещо полезно, докато сме тук.
Освен капаните, какво друго можем да направим?
Добра идея. Мария, заведи я горе.
Проверете прозорците,
ние с Колт ще огледаме отзад. Да вървим.
Къде отиваш? - Да си върна сина.
Какво е това? - Татко гледаше кучета за боеве
и знаеше как да се пази.
Какво ще му правиш?
Ще покажа на тия кучи синове, че не бива да се занасят с моя.
Чакай малко.
Не знам откъде е това чудо, но и то е божие създание.
И изглежда болно.
"Окото ти да го не пожали;
живот ще се даде за живот, око за око,
зъб за зъб, ръка за ръка, нога за нога."
ДРЪПНИ Се или ми помогни.
Да.
Подкарай го към мен.
От тази страна на клетката. Хайде, кучи сине, ела!
Върви! Мърдай!
Давай, Колт! Пипнах го. Пипнах го!
Колт! Помогни ми! - Дърпай!
Какво правите, по дяволите?
Престанете!
Що за идиотщина?
Мария се върна там, където падна мълнията.
Там има нещо. Нали искате да намеря сина си?
Пуснете го. Просто го пуснете.
Какво правиш, Джаксън? - Трябва да е тук.
Тук е, трябва да е тук. Сигурен съм.
Какво е тук?
Колт, дай ми ножа си.
Дай ми го! - Добре. Ето.
Знакът... Виждала съм го и преди.
Явно е някаква точка за контакт. - Не, това е проклета входна врата!
Добре.
По-добре да заредим арбалета и другите капани. Оставаме тук.
Не знаем как мислят тези твари.
Аз поне отвърнах на удара! - А знаете ли как ще отвърнат те?
Не ме грее, стига да ми върнат сина. - Прав сте, те не са животни.
Дискът навън е някаква машина за телепортация, някакъв портал.
Погледнете. Синът ви го е нарисувал.
Мотивът е същият, като на диска.
Прилича на карта или диаграма, или мрежа.
Глупости, това е... - Той очевидно ги е срещал!
Затова се интересуват от него. - Той все такива неща рисува! Ето!
Как онзи диск се е озовал там?
Има ли и други? Откога е там?
Можете ли да отговорите?
Вижте.
Това е баща ви, нали? - Да.
Погледнете какво има зад него.
Работел е за тях?
Мисля, че не е само това.
Не съм земеделец, но земята тук не е плодородна.
Родът ви обаче я пази поколения наред. Защо?
Цитирай го.
"Не продавай рожденото си право само защото си малко гладен.
Един ден ще жънем Божията жътва от това парче земя.
Обещано ни е."
Набиваше ми го в главата безмилостно.
Той твърдеше, че Господ довел тук моя прапрадядо.
Казваше го със свои думи, но не предполагах, че...
Че има предвид всичко това.
Всичко това...
Татко си постигна своето.
Трябва да разберем какво става, за да не се случи отново.
Ключът към намирането на сина ви е долу, в мазето.
Явно го е носил като защитна обвивка.
Колко ли може да оцелее без нея? Преди да го разменим за сина ви..
То ще умре, когато кажа аз. Ставай! Хайде!
Ела! Ела!
Изхвърлиха ме.
Какво? - Създадоха това тяло.
И унищожиха Джаксън.
Какво имаш предвид? - Че...
... съпругът ми е мъртъв.
Отдавна забелязах, че е по-различен от...
... мъжа, в когото се влюбих и за когото се омъжих.
Откачени мисли, нали?
Сега обаче не са толкова откачени.
Най-лошото е, че той ме убеди, че аз съм виновна.
Ти си бил, още от самото начало.
Проклето чудовище!
Какво е направил?
Какво е направил ли?
Ще ви покажа.
Ето.
Погледнете. - Господи.
Толкова години се срамувах и го крих...
Дори не ми позволи да го погреба.
Той твърдеше, че те отвращавали Господ.
Те ни подменят. - И Причард е един от тях?
Поканих те в дома си, а ти измами всички ни!
Как е възможно да не сте разбрали?
Те ми обясниха защо съм тук.
Трябва да се променят,
за да се адаптират към условията.
Трябва да могат да се размножават нормално.
Техният свят загива.
Времето им за приспособяване свършва.
А Джона? - Той е много важен.
Джона е първият естествено роден.
Той е бъдещето.
Тяхното бъдеще. - А нашето?!
А нашето бъдеще?! - Колт! Отдръпнете се!
Проверете дали горе всичко е обезопасено.
Защо? Ако искат да влязат, ще влязат.
Ако беше толкова лесно, досега да са влезли.
Трябва да издържим до сутринта. - Заради Джона ли?
Той е един от тях!
Те са. Идват.
Съсредоточете се. Трябва да се стегнем.
Възможно е Джона да е напълно нормален.
Нямаме улики за противното. - Улики?
Майната им на уликите, свършени сме, не разбирате ли?
Индианците ни обкръжиха
и ще направят нещо повече, освен да ни скалпират.
Няма да им се дам.
Тогава недейте.
Трябва да удържим фронта. Вие и аз.
Няма кой друг да го стори, а и никой не би ни повярвал.
"Да браня и служа". - "Да браня и служа".
Ще ви върнем сина.
Дайте им каквото искат и може и да се измъкнем живи.
Това ли наричате "живи"?
Дори не знам какво съм.
Наречете го "душа" или както искате,
но у вас има повече Джаксън, отколкото те биха искали.
Може би същото е било и с баща ви и затова си е посегнал.
Те от поколения ни използват като опитни мишки.
Ако питате мен, вие сте човек
и през цялото това време браните семейството си.
Синът ви се нуждае от вас.
Синът ми е един от тях!
Ще го знаем със сигурност, когато го върнем. Няма друг начин.
Моля те.
Ако моят Джаксън все още е някъде вътре,
мъжът, в когото се влюбих, стегни се.
Само Джона ми остана.
Г-н Причард, помогнете ни.
Колт няма да ги удържи дълго.
Това нещо е много болно и крехко.
Подайте ми онази мушама.
Мария, ела тук. Побързай.
Сложи си ги и ела.
Агент! Какво правиш?! - Млък!
Тази нощ ще сложа край на всичко, ще видиш.
Божичко.
Да.
Джаксън го отнесе.
И бебетата ми ги няма.
Страх ме е да си помисля какво ще направи.
Ще върна Джона.
Колт...
Съжалявам.
Не! Свалете пистолета, г-н Причард!
Няма! Всичко приключва сега!
Ще сложа край на рода!
Не знаете дали той е един от тях. - Знам!
Татко, моля те!
Той все още е ваш син,
каквото и да са ви сторили. - Моля те, боли ме.
Така е най-добре. - Не ме принуждавайте да стрелям.
Бог да ни е на помощ.
Джона, ела тук!
Хвърлете пистолета!
Ела тук. - Какво ще правите сега?
Вече никой няма да ми отнеме детето.
Не искам да ви го отнема. - Лъжете!
Ще го заключите в някоя лаборатория!
Не искате ли да знаете какво е той? - Не! Той ми е син и е съвършен!
Няма да допусна да го убиете!
Мамо!
Тихо, миличък, няма страшно.
Пак си при мама. Никой няма да ти стори зло.
Понякога Божията помощ не стига.
Човек прави всичко, за да опази детето си.
Няма как да го спрете,
както нищо не може да спре майчината любов.
Момчето ми се прибра.
Само това е важно.
Мария потвърди, че е гръмнала мъжа си,
когато се опитал да убие момчето.
Склонен съм да повярвам и на двете ви, че е било неизбежно.
Видяхте какво е направил с къщата и с Колт.
Кратерът е от самоделна бомба. От него не е останало много.
Каква бомба? Не съм казала, че той е убил Колт.
Елате. Тя твърди, че благодарение на атаката ви
са се отървали от този лунатик.
Какво? Не съм го атакувала и той не ги държеше за заложници.
Ако държите на версията с марсианците...
Не ги нарекох така. -..лова ще ви коства кариерата.
Знаете, че в нашия занаят
твърдим само онова, което можем да докажем, нали?
Изложих ви фактите рационално и няма улики, които да ги оборват.
Проверихте ли в мазето? - Да.
Ако вземете ДНК проби от клетката...
Нямам хора и ресурси за глупости.
Случаят е приключен.
Очевидно Причард е бил психар,
който последните два дни изперка.
Той заблуди всички ни.
Казвам, че първоначалните ви подозрения се оказаха верни.
Не ме интересува дали са верни.
Не можем да игнорираме фактите.
Нормално ли е температурата да падне с 30 градуса за 5 мин.?
Или мълнии да удрят на едно и също място?
Правете каквото искате, но послушайте съвета ми
и забравете извънземните.
С тях само ще си спечелите гумена стая и питие с литий.
Знам какво видях.
Местните индианци отдавна говорят за духове и демони.
Вашата история няма да е първата.
Сбърка, Колт.
Този път ние се оказахме индианците.
Какво? - Сетих се нещо, което каза Солтър.
Баща ми се фукаше, че е 4/16 чероки.
Смятате ли, че след 100 г. някой от тях ще се гордее,
че е 1/16 от нас?
Всичко хубаво.
И на вас, шерифе. Желая ви го най-искрено...
Тук не се пуши.
Дали щеше да е по-добре, ако бях умряла?
Може би по-лоша от смъртта е перспективата,
че никой не ще ми повярва.
И ще обявят рисунките просто за детски драсканици.
Тогава ще се яви на небето знамението на Човешкия син;
със сила и голяма слава..." Книга на Матей, 24:30
Джона?
Кокошките няма да се нахранят сами.
Джона?
Покажи се, Джона, не си играй с мама.
Джона?
Какво правиш, за бога?
Време е, мамо. - За какво е време?
За жътва. - Господи.
Превод: Орлин Василев
ТВ рип субтитри от JJD @ 2020 YavkA.net