Защо не ме гледаш? Погледни ме!
Стесняваш ли се?
Точно така. Не мърдай.
Дръж се естествено. Имай вяра в себе си.
субтитри от YavkA.net ® 2020
Скоро ще приключим.
Добре. Много добре.
БУРНИ ВРЪЗКИ
Добър ден, Пиер.
Куриоза: еротичен предмет, книга или снимка.
Мина много време. Твърде много.
Липсвахте ми.
Все така красив сте.
Добър ден, Пиер.
Представяш ли си да бяхме руси? - Щяха да ни обожават.
Кой сложи нарцисите тук? - Цветя, които обичат своя образ.
Като теб, скъпа сестро. - Лулуз!
Остави я. Знаеш, че Лулуз е кактус.
А аз какво съм? - Ти?
Ти си розова пъпка. Готова да разцъфти.
Крайно време е. - Спокойно, Елен.
Анри обича градинарството. - Дали има златни ръце?
Пиер? - Така мисля.
Градината трябва да се работи.
Това представление не е за вас.
Не биваше да влизам в тайната стая без позволение от Фараона.
Признавам, изкусително е. Ще дойда при вас по-късно.
На мен космите ми харесват. - Нима? Вече си се целувала?
Говоря за мустаците на татко.
ГОСПОЖА ЕРЕДИЯ
Пиер!
Ще останете ли за чая, Жан? - Разбира се.
Аз нямам ли право на целувка? - Каквото пожелаете.
Всичко, което пожелаете.
Съпрузите ви ще са късметлии.
Пиер.
Момичета, оставете Пиер на мира.
Минал е възрастта на детинщините ви. - Харесвам детинщините.
Непоправим сте!
Анри, пишете стихосбирка, нали?
Именно. - Изрецитирайте ми нещо.
С удоволствие. - Цялата съм слух.
"Чапла в блатото или лебед в реката,
цъфтяща пролет или дъждовна есен,
стрелите ми пронизаха часовете един по един.
Времето сменя..." - "Перата си.
Голите гърди, остри като на майка.
Коприненото им поражение лежи на земята.
Голо. А разкъсаната рокля напряко..."
Не, не беше така. - Изобщо.
Знаех го наизуст.
Извинете.
Какви актриси сме бъдещите невести!
Като къщи за продан, без възможност за даване под наем.
Мари, кажи на Антоан да поднесе чая.
Могат да ни посещават, но не на всеки етаж.
Не смей да си я представяш разсъблечена.
Мари, почакайте ме.
Антоан има нужда от помощ.
Драги Анри, лудо влюбен съм в Мари.
Може да избегнем съперничество, което би съсипало приятелството ни,
само ако й съобщим за тази двойна любов. Ваш, Пиер.
Красива си. Много красива.
Той е добър. Ще се държи добре с теб.
Харесвам го. - Това е добро начало.
Мари?
Ела, моля те.
ПАРИЖ, 1897 Г.
Исках да разбера как сте.
Защото сте ми приятел. - Ваш приятел?
След като просто ми телеграфирахте
за решение, което промени живота ми?
Бях влюбен в Мари. Какъв е проблемът?
Имахме уговорка, но трябваше да пробвам.
Докато вие чакахте.
Не е спортсменско. - Обичам Мари повече от вас.
Излъгахте. - Бях готов на всичко.
Дори да предадете приятелството? - Да.
Да предам най-добрия си приятел.
Обичам я до полуда.
Питах се как ще се измъкнете, но добре се справяте.
Любовта... Значи вярвате в нея?
За мен любовта е задоволяване на сетивата.
Значи никога не сте обичали.
Любовта, Анри, е прясно епилирана вулвичка,
измита и парфюмирана от горе до долу.
Готова за други игри, ако й поискат.
Кръгла, стегната, месеста,
възхитително тясна и прелестно сочна.
Шокирам ли ви?
Дразните ме, нали?
Започнах да се притеснявам.
Е?
Как беше пиесата?
Сарду много хитро е избрал заглавието - "Да се разведем".
Залата беше пълна с жени.
После почерпих сестрите си със сладолед. Свършиха ми парите.
Не можах да си купя прекрасна шапка.
Въпросът не е в парите. Жените не ходят сами на сладкарница.
Освен куртизанките.
"Прясно епилирана вулва".
Анри? Какво става?
Видях се с Пиер.
Върнал ли се е? - Да.
Но не е сам. В куфара си е донесъл алжирка.
Чух, че била великолепна.
Твърди, че тя е музата му.
Изглежда омагьосан.
Не спирал да я фотографира.
Госпожо. - Господа.
Добър ден. - Добър вечер.
За мен? - Заповядайте.
Твой ред е.
Много хубава поза.
Внимавай, чуплив е.
Първо действие.
Още! Готов ли си?
Харесва ли ви? - Много!
Още!
Хайде! - Побързай, Жан!
Готово.
Да? - Тук ли е Пиер?
Работи. Не иска да го притесняват.
Свикнала съм.
Мари. - Анри ми каза, че сте се върнали.
Със... - Представям ви Зохра бен Брахим.
Красива е. - Зохра, това е Мари дьо Ередия.
Дьо Рение, извинете. Не съм свикнал още.
Толкова е странно, че сте с името на друг.
Хубаво е у вас.
Но липсват свежи цветя. Може да й поръчате да купи нарциси.
Видях много красиви на пазара.
Обичате нарцисите, нали?
Ревнувате ли?
С това ли я снимате?
Исках теб.
Полудях, когато той те открадна.
Нищо няма да се случи освен в есенната вечер...
Пазила си се за мен?
Нищо няма да се случи освен в есенната вечер.
Аз, който те прегръщам тук, не аз отнесох...
Аз, който те прегръщам тук,
не аз отнесох
златото, нито миртата, нито тамяна на девствеността ти,
кръвта на Афродита...
Кръвта на Афродита и кръвта на Лето.
Може ли?
От политика ли се интересувате вече? - Жадувам да се уча.
Ще ви определя среща в малките обяви.
Код: МЛЕ.
Буквите на имената ви - Мари Луиз Елен.
Много интересно.
Пиер, искам да ме фотографирате
в морално осъдителни пози.
Влез, Мари.
Ти ли искаш да те снимам?
Имам чувството, че съм във фотографско ателие.
Тук ли да седна? - Не!
Остави шапката. Ще те снимам точно така.
Като непозната, която съм срещнал на улицата.
Заповядай.
Мари, не трябва да мърдаш.
Представи си, че си ябълка. Ябълките мърдат ли?
Обърни глава леко надясно.
Наведи брадичката. Много добре.
По-лека усмивка. Съсредоточи се. - Съсредоточена съм.
Свали си шапката.
Не можах да стана твой съпруг, затова ще съм ти любовник.
Ще те науча на всички пороци, за които дори не си предполагала.
В писмата си ще ми описваш насладите си.
Съгласна ли си?
Мен обичаш, нали?
Любов ли? Знаеш, че това между нас е само за забавление.
Или плач.
Ще те наричам Мушица.
Крилете на косите ти са толкова черни,
толкова дълги, толкова нежни, толкова сини.
Златните кръгове около зениците ти
в дълбоката сянка на очите ти.
Дори поставихме "клозети".
В каналите любовните писма ще се оттичат с лайната.
Ето я. - Пиер!
Вие сте тук?
Тъкмо се връщам от пътуване. - Късно се прибирате.
Бях при любовника си. Не ме пускаше да си тръгна.
Виждате ли? Не е изгубила чувството си за хумор.
Е, Пиер, как беше пътуването?
Сигурно изключително, щом не дойдохте на сватбата ни.
Мари казва по свой начин, че много ни липсвахте.
Станали сме домошари. Простите ежедневни удоволствия с Мари
ме правят много щастлив. - Ежедневието е скучно, Анри.
Разкажете ми за пътешествието си. По-забавно е.
Невъзможно е с няколко думи.
Впечатления, цветове, образи.
Да можех всичко да фотографирам! - Пиер не излиза без своя "Кодак".
"Кодак"?
Ние също имаме снимки, нали?
Бихте ли ги донесли?
Да, с удоволствие.
Ти си луда! - Може ли да се върна при фотографа?
Този път ще съм послушна.
Ще правиш ли каквото поискам? - Всичко.
Ето. Мари.
И така... Цялото семейство.
Само вас ви нямаше.
Беше ли наистина най-хубавият ден в живота ви?
Беше много вълнуващо.
Ще видите, когато ви се случи. - Ако изобщо ми се случи.
Вижте колко забавно. Приличам на мъртва.
Любовникът ми не ме пускаше.
Съпругът й все така смяташе това оправдание
за лоша шега.
На кой етаж? - На последния.
Да ме убиеш ли искаш? - Не.
Не, трябва да ме запознаеш с Люсил.
Люсил. Как, като си все със Зохра и новата си курва?
Не е курва.
Затова ли я криеш? Да не ти я откраднат? Коя е?
Бутай! Бутай! - Буржоазка ли е?
Буржоазка е!
Г-н Пиер, чука ми се!
Не "чука ми се". Кажете: "Нервна съм."
Любов моя, чукайте ме в двете дупки!
Може да кажете, че сте еклектична.
Имам 12 фалоса в чекмеджето.
По-скоро: "Никога не се отегчавам,
когато съм сама."
Искам да ти покажа нещо.
"Женският задник".
Колко са? - Тук са около 60.
А общо? - Няколко стотици.
Стотици?
Имам списък с онези, които съм чукал - име, адрес, възраст.
Проучването е впечатляващо.
И отпечатъци ли им взимаш? - Почти.
Сериозно, защо записваш това?
Не знам.
Не биваше да ти го показвам.
Позволи ми да съм леко...
...смутен. Не всеки ден се вижда тетрадка,
в която някой систематизира жените.
Хайде, ще се осмеля.
Грозни ли сме, или красиви?
Ти смееш се, зъби показвам аз.
Харесвам зениците ти, защото виждам се във тях.
Когато плитката ти разплитам,
хващаш тежката ми коса.
А за рубиненото ти езиче корали ти предлагам аз.
Е? - Не е зле.
Не е зле? - Дори е добре.
Лесбийско стихотворение ли е?
Ще ме убиеш!
Как се носи това нещо? - Свикнала съм да страдам.
Задушаваш ли се?
Какво е да имаш такова нещо? Ще ми покажеш ли?
Другия път мога да доведа още една жена.
Ще я любим заедно.
Ще ти достави удоволствие. Ще те гледа.
Не ти ли стигам? - Напротив, но...
Но? - Трима е по-забавно.
Може да е между нас, ще те гледа.
Играеш си с мен. - Не с теб, просто си играя.
Ненавиждам те.
За коя си мислиш? Имаш и други любовници ли?
По-малко ли бих те обичал?
Ако имах други любовници? - Отговори ми.
Имаш ли? - Смяташ, че бих те обичал по-малко?
Разбира се, че имам други.
Това нищо не променя. Обичам теб. - А ако аз имах други любовници?
Нямаш право. - Имам.
Имам право. - Никога не го прави.
Само ти ми доставяш удоволствие.
Стихотворението ти беше много по-забавно.
Ти ли го написа?
Четохте ли ръкописа на Пиер?
Първите страници. Имам известни резерви.
Не ме притеснява стилът.
За какво говорите? - За Пиер.
За бъдещата му книга "Жената и куклата".
И каква е девойката?
Тъмнокоса, като всичките му героини. Но много съблазнителна.
Пиер пише добре, безспорно. Но се питам дали не е прекалил.
Не му вярвам. Момичето е от улицата,
а манипулира благодетеля си, все едно е марионетка.
Един джентълмен не би се подвел толкова лесно.
Пиер има силно въображение.
Но тя спи с друг, а той го приема.
Можете ли да си представите? - Трудно, съгласен съм.
Мушице!
Никакво приличие. - Пречи ли ти?
Напротив, омайва ме.
Не веднага. Искам да те снимам.
Хубав си, когато си съсредоточен.
Да не мърдам? - И не говори.
Тихо.
Дай ми угризения.
Много угризения.
Искам да запомня всяка секунда от този следобед.
В колекцията ти ли съм вече? Наред с другите?
Ровила си в книжата ми? - Разбира се, нали са за това?
Целуни ме.
Не може ли да останеш още малко?
Вече закъснявам. - Няма смисъл.
Все едно вече те няма.
Помогни ми.
Този? - Ще го взема.
Десет су.
Заповядайте.
Цветя? - Колко струват?
Десет су, господине.
Съблечи се.
Вдигни ръце.
Да, точно така.
Много добре.
Обърни се.
Още по-бавно.
Трябва да е тъмно.
Искам да видя.
Покажи ми.
Хайде де!
Чакай!
Може да влезеш.
Виж.
Ще ми я дадеш ли?
За тайния ни албум.
Коя е тази с Пиер?
Прекрасна е.
Явно бракът ви отива. Възхитителна сте.
Бракът имал скрити добродетели, но не мисля, че ги познавам.
Колко приятно е да ви видя облечена.
Не се чувствам добре. Да се прибираме.
Моля те, никъде не излизам! - Хората ни гледат.
Не мога. - Мари, спри!
После дискретно ще си излезем.
Деветдесет и три.
Деветдесет и четири...
Сто.
Лека нощ, Мари.
Лека нощ.
ПИЕРО, ЛЮБИМИЯТ МИ ЕЗДАЧ
Анри се прибира в пет, сами сме.
Ти си луда.
Не му се присмивай.
Пиер не те обича!
По цели нощи е в бардака със Зохра, която заема на приятелите си.
Видя го на концерта, това му е в кръвта!
Спрете.
Спрете, боли ме.
Боли ме.
Боли ме! - Какво искаш?
Да си като Зохра? Курва?
Любима...
Спрете. - Какво съм ти направил?
Не ви обичам. Не ви обичам!
Не ви обичам!
Цялото й тяло беше изразително като лице. Повече от лице.
Главата й, обрамчена от косите й, падна на рамото й
като нещо безполезно.
В сгъвката на ханша й имаше усмивки,
руменина по бедрата й,
гърдите й гледаха напред с две големи втренчени
и черни очи.
Защо се мръщиш?
Плачеш ли?
Какво има?
Аз ли те разплаках?
Не искам да тъгуваш.
Не заради мен.
Не мърдай.
Спри!
Не си създадена за студената светлина на Париж.
Ще те опозная истински, когато те заведа в страна
с палми, фурми и розов олеандър.
Тук вехнеш, трябва ти светлина.
Няма да се върна сама там. - Няма да си сама.
Ти си модел, харесвана си. Ще си намериш някого.
Трябва да заминеш. Не мога да ти обясня, но трябва.
А ти кога ще дойдеш?
Обичаш ме и ме гониш.
Имаш нужда от мен.
Спри, стига! Не искам да се караме.
Прекарахме приятни мигове заедно.
Вземи, ще ти трябват. Скъпа, трябва да тръгваш. Хайде!
Защо искаш да ме отпратиш? - Не бях в течение.
Ти си виновна! Не го е решил сам!
Ще се върне при мен. - Обича ме!
Има нужда от мен. Може да поиска всичко.
И какво? Това не е любов. - Ти какво разбираш от любов?
Знам как да обичам мъжете.
Любовта не се учи. - Виждаш ли?
Нищо не знаеш.
Седни.
Той обича да правя така с него.
Един срещу друг.
Ти можеш ли?
Виж.
Това е твоето съкровище.
Трябват му само пръстите ти.
Пиер.
Помниш ли, когато ми каза,
че с теб бъдещето ми е осигурено?
В гроба...
... ще ми пишеш ли?
За да докажеш, че ни остава нещо.
Пиер, обожавам те.
Прочетох романа ви.
И?
От скандала ще забогатеете.
Наративът е отличен.
Звучи правдиво.
Струва ми се, че на рогоносеца нещо не достига.
Може би благородство.
Повече сила в описанието.
Така ли смятате?
Иначе добре ли сте? - Да.
Да не сте влюбен? - Не.
Тревожа се.
Подигравате ми се. - Не, тревожа се.
Изгоних Зохра.
Тежеше ми, но сега ми липсва.
Не вярвате в любовта, но проявявате всичките й симптоми.
Няма нищо общо с любовта, това е страст.
Унищожава ви, но не можете да се отдръпнете.
Страстите трябва да се задушават.
Какво ви пречи да отидете при нея в Алжир?
Недей, Мушице, не искам.
Хайде, само веднъж.
Престани! Не си играя!
Когато получиш това писмо, ще съм в Алжир.
Ще слушаш ли, докато се върна?
Ще ми пишеш ли? Мисли за мен.
Можеш да ми кажеш.
Не мога.
Обичам само един човек в целия свят. - Забрави го!
Ела да видиш. - Не мога.
Чакай, ела.
Ела да видиш този пръстен. Виждаш ли го?
Забрави го. Кара те да страдаш.
Не мога.
Така. Идеално.
Красива си. Не мърдай.
Колко си красива! Възбуждаш ме!
Стига, Пиер.
Аха, разсмя се.
Спечелих една усмивка.
Приятен апетит, любов моя.
Супата с гримаси е вкусна, както винаги.
Анри, съвършен сте.
Е?
Благодаря, Елен.
Мари е най-артистичната ми дъщеря.
Най-чувствителната и най-крехката.
Развеселете я, разсейте я.
Излезте, заведете я на хиподрума. Тя обожава конете.
Идете на опера.
Не знам... - Тя отказва да излиза.
Страхувам се да я оставя сама.
Каза, че обмисля развод. Знаете, че е способна на всичко.
Не. Знаете ли...
Трябва да разсеете меланхолията и да я предпазите от нея самата.
Развлечете я. Нека излезе от стаята си.
Не допускайте да се държи като дете.
Дръжте се като съпруг.
Да, съпруг.
Това сте вие! - Жан!
Да не сте призрак?
Тук е напълно възможно.
Харесвам това ужасно насекомо. А вие?
Възхищавам му се, както на ужасите.
Отблизо е плашещо. - Какъв сте страхливец.
Мен вече нищо не ме плаши.
"Пар ару сада".
Добре.
"Нетсуке". - Да. Мушица.
Забавно.
Какво? - Прекалено много мухи.
Още една. Гъба и муха.
"Муха и лист от лотус". - "Волубилис и муха".
Жан... За да надвием страховете ви.
Харесва ли ви?
Ще ми стане талисман.
Работите ли по нещо? - Пиша.
Уили се подписва. - Трябва да пишете за себе си.
Лудо влюбена съм в творбите ви.
Чели сте нещо мое? - Разбира се.
Гордея се, че ви харесва.
Радвам се, че сте тук.
Много се отегчавам.
Без мен? - Не казах това.
Казах, че се отегчавам. - С някой друг.
Разсмивате ме.
Не е зле. Изглеждахте много потисната.
Не посмях да ви кажа.
Сега по-добре ли сте?
Горчиво е.
Харесва ми. Опитайте.
Ще узнаете мислите ми и ще видите колко са лоши.
Мислите ме за глупав.
Глупав? Не.
Изненадващ.
Стеснителен.
Интригуващ.
Усещам, че заради вас ще страдам.
Значи ще дойдете? - Да.
Да, ще дойда. - И ще ми станете любовница?
Това няма никакво значение. - За някои хора има.
Може би за вас - не, но...
Кога?
Проклетата нужда да се пътува! Пфу! В ръката си плюя.
Той ли имаше нужда от промяна? Оттогава красотата ми я няма.
Напразно кожата ми е уханна, гръдта ми прелестно цъфти.
Дори да му изневеря с джудже, любим за мен той вечно ще блести.
Ала младежът е така изменчив, със Зохра трябва да преспи.
От прелестната й родина с мен като с нищожна се държи.
Дори да му изневеря с джудже, любим за мен той вечно ще блести.
Под тази палма с фурми робиня ще ви разсъблече.
Ето го, съвсем голо, тялото ви на девойка.
Рязката сянка и суровото слънце
си делят кафявата ви кожа.
Бавно чезнещият ден
ви прави синя под лунната светлина.
Любим за мен той вечно ще блести.
Връщам се. Не ме кори.
Сега знам как те обичам.
Не ми казвай, че не ми вярваш.
Не си като другите жени. Не познаваш дребнавата им ревност.
Защото ти си стар човек, както казваше.
Помниш ли?
Жан, не идвайте във вторник в апартамента. Всичко свърши.
Казах ви, че няма да трае дълго. Съжалявам, ако ви наранявам.
Не съжалявайте за мен. Не си струва.
Жан. Не мърдайте. - Не е лесно.
Представете си, че сте ябълка.
Аз съм ябълка. - Усмихнете се.
Какво правите? - Съсредоточете се.
Не мога! Мари, измъчвате ме!
Знам.
Не съм свикнала. - Нито пък аз.
Не си личи. Не мърдайте. Още една?
Не. - Последна!
С вас ли? - Палавник!
Съгласна ли сте? - Разбира се.
Тук ли си?
Убива ме съмнението в миналото.
Мисля, че тя ме обичаше.
Обсеби всичките ми мисли.
Взима най-доброто от мен.
Живея в агония.
Разбери ме, Пиер,
не мога повече да живея.
Чуй ме! Не го обичах, не съм му го казвала!
Чуй ме! Пиер, чуй ме!
Изслушай ме!
Ти ме остави сама.
Не съм спирала да ти принадлежа.
Да те обожавам.
Да шептя името ти.
Да желая устните ти.
Пиер, обичам те. Обичам те, чуваш ли?
Трябва да ми повярваш. Трябва.
За публикация ли става дума? - Не, нещо по-лично.
Назначили са ви за завеждащ библиотеката?
Скоро ще стане, но не е това.
За жена ви ли става дума? - Не, за Мари.
Очаква дете.
Вълнува се, все едно е от семейството.
Внук! Представяте ли си?
Внук, внук!
Дано е момче, момичетата създават много грижи.
Ще ни окажете ли честта да станете кръстник на детето?
Това ще сгрее сърцата ни.
Искаме да го кръстим Пиер.
Ако е момче.
Дъще, забрави Пиер. Не може да лишиш Анри от наследник.
Той беше много търпелив с теб.
Детето ще е негово и ще бъдете много щастливи.
Щастливи?
Сега мислиш така,
но пак ще се върнеш към живота, към любовта.
Малко по малко животът ще стане прекрасен, повярвай ми.
Форен иска да се усмихнеш.
За портрета ти.
Пиер, мълчанието ви ме наранява.
Сигурна съм, че малкият тигър в мен
е плод на непредпазливостта ни преди заминаването ви за Алжир.
Сам сметнете. Детето ще се роди през септември.
Отговорете ми, умолявам ви.
Без вас животът е нищо. Мушицата.
Тигърчето ми.
Малкият ми Пиер.
Ще ида за лимонада. Будката е на две крачки.
Малкият Пиер.
Страх го е от мен. - Не, ще свикне.
Виждаш ли приликата?
Той е по-красив.
Сега друг ни свързва завинаги.
Обичам те, Мушице.
Наистина ли?
За колко време? 15 минути?
Какво толкова смешно има?
Пиер се питаше дали Тигърчо ще прилича на баща си.
По-добре да прилича на майка си. Нали, друже?
Вижте!
Може да ни донесете от Африка!
Снимка на Тигър с братовчедите му!
Виж, малки Пиер! Тигри!
Застанете тук.
Идеално.
Усмивка, малки Пиер.
Усмивка. Не мърдайте.
Анри, отдръпнете се. - Разбира се, простете.
Първо майката и детето.
Анри, толкова сте непохватен!
Да се прибираме? - Съжалявам, идеята беше лоша.
Гладен е.
Не ви ли боли много кракът? - Не.
Нищо не усещам.
Мислите ли, че съм нещастен измамен съпруг?
Мисля, че нашето приятелство
и благородството ви не оставят избор на джентълмена.
Долавям съжаление.
В никакъв случай.
Предпочитам да сте вие, отколкото друг.
Ако не бяхте вие, нямаше повече да я виждам.
Като дълг, който не мога да платя. - Не.
Не, Пиер. Можете.
Госпожо Дьо Ередия.
Простете, че ви притеснявам в толкова късен час.
Какво става?
Ще ви оставя с Мари.
Благодарна съм, че Анри предложи баща ти в библиотеката
и ни приюти междувременно, иначе щяхме да спим под моста.
Но остава проблемът с Луиз. Познаваш я.
С нейните капризи. Иска да се омъжи.
Ами омъжете я.
Лесно е да се каже, тя няма зестра. Говори само за Пиер Луис.
Лулуз?
Ще се казва Луиз Луис, това е нелепо!
Какво те прихваща? Май си ядосана?
Нищо подобно.
Знаете добре, че ще е невъзможен съпруг.
Пътува безспир.
Показва се с любовниците си.
Луиз ще е нещастна.
Защо да не е щастлива? Ти си щастлива.
МЛЕ, както преди.
Утре в четири.
Лулуз? - Пиер.
Какво правиш тук? - Води ме приятелството между нас.
Всичко ще ви кажа. Знаете, че татко няма пари.
Няма да имам зестра и съпруг. Трябва да се справя някак.
Не може ли да ви стана секретарка?
Ти ли прати Луиз при мен?
Можеше да устоиш.
Нямаш право да решаваш вместо мен.
Ти взе решението.
Щом се поддаде, се обрече на брак с нея.
Бракът ви ще е като моя с Анри.
Не искам да се женя!
Би било толкова по-просто.
Така ще мога да те виждам.
Да се грижа за теб, да съм близо.
Така никога няма да те изгубя.
Нали винаги искаш няколко жени?
Обичам те достатъчно, за да те споделя.
Чуваш ли ме?
Коя ще обичаш дълбоко в себе си? Мари?
Луиз? Или прелестното цяло, което представляваме заедно?
Представи си.
Представи си влажната й коса.
Рамото й се подава.
Разтваряш къдриците й, търсиш устата й,
която чуваш да стене, но не виждаш.
Която ме пари през косите ми.
Ще сравняваш гърдите ни, вагините ни,
стенанията ни, виковете ни.
Ще прекарваш следобеда с мен,
а нощта - с Луиз.
Ще си спомниш първите ми пъти с теб.
Същите разбъркани къдри, същата уста.
Ако се ожениш, ще направиш щастливи Луиз и мен.
Безшумна сте като котка.
Простете вида ми, ако знаех...
Миниатюрен е.
Трябва да говоря с вас. - Не казвайте нищо. Никога.
Започнах да пиша.
Ще прочетете ли?
Мнението ви е ценно за мен. - Разбира се.
Предполагам, че е любовна история?
Щастливо ли завършва?
Всяка любов завършва с пепелище. Не знаете ли?
Тръгвате, без да се обадите?
Не така.
Мари, чакат те за снимката. Закъсняваш.
Целувка. - Прекрасна си.
На проби ли си? На нещастие е да видиш роклята на булката.
Така ли? - Лулуз, стига.
Защо никой не ми каза?
Отвори очи.
Майките не бива да дават на дъщерите си
книги, в които пише:
"Не спете с любовника на сестра си. Ще извършите кръвосмешение."
Момичетата имат оправдание.
Ландузи дойде вчера в пет часа.
Предписа ми хидротерапия.
Образите са неясни.
Никога не съм спортувал толкова.
Не съм си лягал толкова рано.
Представяш ли си? Аз! Който обичах само цигарите,
тъмнокосите жени и белите страници.
Ето че съм доведен до въздържание. Това е облекчение.
"НЕПОСТОЯННА"
Ако оздравея,
ще се радвам да гледам на нещата по този начин.
Това леко заслепяване
подсилва отблясъците и потъмнява сенките.
Показва ми нова природа,
която е много красива.
Ако не оздравея...
Фотографиите, които направих...
Никой няма да ти ги вземе. - Не. Никой.
Те са в мен.
За да ги съживя, затварям очи и си ги "прожектирам".
Заради вас вестникарските будки са опразнени.
"Ревю" се продава като топъл хляб. - Наистина ли? Изкупува ли се?
Жерар д'Увил има толкова читатели? - Представят си Жерар д'Увил
брадат и скучен,
а не очарователна млада жена.
Може би тогава ще купуват още повече.
Всички обичат любовните истории.
Особено скандалните.
Вас скандализирах ли ви?
Не, очаровахте ме.
Не е нужно да сте екзотична като Луис, за да пишете добре.
Усеща се, че разказвате за себе си. Без преструвки.
Бих казал дори, мъжествено.
Модерно е.
Не хулете Пиер Луис, той ми е приятел. Творец, голям поет.
Стига да не го забрави.
Свободна ли сте за вечеря? - Тази вечер не.
До скоро.
Спомнете си, че една вечер изживяхме уникалния час,
когато боговете даряват един миг с наведена глава,
с трепнало рамо,
чистия дух на живота, който отлита с времето.
Спомнете си, че една вечер, изтегнати в ложето си,
галейки пръстите си, трепетни да се преплетат,
разменихме, уста в уста,
неунищожимата перла, в която спи споменът.
По фотографиите и писмата на Пиер Луис и Мари дьо Рение
Превод ГЕРГАНА СТОЙЧЕВА-НУША
Уеб рип субтитри: Monetino™ YavkA.net ® 2020