ИСКАМ ДА СЕ ПРИБЕРА САМ
Какво е нивото ти на мързел в момента?
Шест. А при теб? - Осем.
И половина. - Толкова много ли?
Слънце, басейн, уикенд...
Като си помисля, че това ще свърши...
Мен ме мързи, защото не правя нищо.
Щастлив съм, като мързелувам. - Не.
През уикендите нищо не се случва.
Ти какво искаш да стане? - Не знам.
Големите драми и великите любовни истории
не се случват в почивните дни.
С кого си представяш голямата си любов?
Ти твърдиш, че в нашия клас има само жаби.
Трябва да има и принц, нали?
Ами ти? Не ти ли пука? - За какво?
Никога ли няма да целунеш някого, Лео?
Джована! - Вярно е, нали?
Като спиш и слушаш Бетовен, няма да си решиш проблема.
Трябва да целунеш момиче поне за да го отметнеш!
Ако става с всяко момиче, защо не целуна теб например?
Не искам първата целувка да е по този начин.
Никога няма да ти се случи. - Кой би искал да ме целуне?
На бас, че онази вещица Карина би те целунала.
Но може да станеш на жаба! - Гадина!
Тя само те зяпа.
Депресиращо е, че само Карина се заглежда по мен.
Тя говори само глупости. Ужасна е.
Представяш ли си да се лепне за мен?
Мислиш ли, че е такъв тип? Джи?
Джована! - Да? Каза ли нещо?
Не ме ли слушаш? - Не.
Ела във водата, Леонардо. Не бъди скучен!
Кой е казал, че съм скучен?
Сигурна ли си, че не искаш да влезеш?
Не, трябва да се подготвя за училище.
Дай ми ключа, Лео.
До утре. - Чао.
Мамо, прибрах се. - Здравей, Лео.
Обядът е готов. - Сега идвам.
Как мина днес? - Добре.
Просто добре ли? - Беше супер.
Май си изгорял. Намаза ли се с крем?
Да, но слънцето беше много силно. - Нали не ме лъжеш?
Знаеш, че мразя кремовете. Лепнат по кожата.
Предпочитам да не се пека!
Хубаво. Защото това ще стане следващия път.
Спокойно, мамо! - Спокойно.
Приготви ли си нещата? - Не.
Чаках да ми мине мързелът. Но сега ще ги приготвя.
Здравей, Леозиньо. - Здравей, татко.
Изгорял си. Къде беше? - При Джи.
Онзи ден видях Джи и не можах да я позная.
Защо? - Пораснала е, станала е жена.
Какво искаш да кажеш? - Доскоро бяхте дечурлига.
А сега сте големи хора.
Столът, Лео.
Сигурно имам свръхестествени способности.
Досега не съм падал.
Симпатяга.
Говорих с баба ти. В сряда е на лекар.
Добре, ще се прибера. - Ще останеш тук сам?
Не може ли? - Какво ще ядеш, Лео?
Ще си взема нещо от лавката или ще си направя сандвич.
Не, ще се притеснявам. - Майко!
Какво толкова страшно може да стане?
Добре.
Да ми се обадиш веднага щом се прибереш.
Добре. - Гледай телефонът ти да е зареден.
Добре, мамо.
Качвайте се!
Какво толкова смешно има, Гилерме?
Нищо, госпожо! - Много съжалявам,
но номерът тази година няма да мине.
Фабио, седни зад Лео.
Не, госпожо! - Да, Фабио!
Знаете, че не мога да седя зад Лео.
По цял ден трака!
Ти си голям задник. - Не се обаждай, дърво такова.
Ти си голям чук, Фабио.
После ще ти покажа какво е чук.
Затваряй си плювалника! - Какво става, деца?
Къде се намирате?
Ако седна зад Лео,
непрекъснато ще трябва да му помагам.
Нищо не може да прави сам! - Стига, Фабио!
Върви в директорския кабинет. Вземи си нещата.
Не е честно, госпожо!
Няма ли да пратите и Джована там?
Ти компания ли искаш да му правиш?
Не, благодаря. - Фабио!
Това ли е 211-а стая? - Да.
Ти как се казваш? - Габриел.
Заповядай.
Може ли да седна на онова място? - Ученици!
Свободно е. Може да седнеш там.
Добре дошъл, Габриел.
Приключихте ли с шегичките?
Да.
Ключът, Лео.
Чао, Джи. - Чао.
Не позволявай на този идиот Фабио да ти разваля деня.
Добре.
Ще ти кажа нещо. Новото момче е голям сладур.
Кой знае, може би тази година ще е различно.
Така изглежда.
Може той да е моят омагьосан принц.
Я стига. Току-що постъпи в училището!
Не го познаваш! - Ти да не ревнуваш?
Да, умирам от ревност.
Не е истина! По дяволите! - Какво стана?
Карина! Сваля всички момчета. - За какво говориш?
Седна до Габриел и започна да го сваля.
Не й стига, че се закача с теб,
а сега дойде ново момче и тя му се нахвърли.
Добре. Може да разделим клетките на две основни групи.
Еукариоти и прокариоти.
Ще ми услужиш ли с гума?
Не ползвам.
Извинявай. - Няма нищо.
Чакай малко.
Благодаря. - Няма защо.
Ако аз съм Плутон и ми кажат, че повече няма да бъда планета,
направо ще побеснея.
Дай ми ключа, Лео.
Чао.
Чао, Лео. - Чао, Габриел.
Довиждане. - Ти не си ли натам?
Не. Живея две преки по-надолу. Идвам да изпратя Лео.
Добре. До утре. - Чао.
Да, мамо, в стаята си съм.
Добре, ще обядвам, мамо. Целувам те. Чао.
Мислила ли си да учиш в чужбина? - Какво искаш да кажеш?
Да учиш в чужбина. - Не, мързи ме.
Защо? - Мислех си за това.
Може да отида в Щатите. - Само не в Щатите, Лео!
Във Франция е готино. Представи си. Ваканция в Париж.
Нямам предвид да ида екскурзия.
САЩ, Франция, навсякъде става!
Просто искам да замина. - Но защо, Лео?
Не ми е хрумнало сега. Отдавна си го мисля.
Ще бъде страхотно да идеш някъде, където не те познават.
Никой не знае кой си.
Може да си измислиш нова самоличност!
Не се ли харесваш? - Напротив. Но проблемът не съм аз.
Извинявайте.
Ще останеш ли за вечеря, Джи? - Да.
Ще ви повикам, като съм готова. - Благодаря.
Ами майка ти? - Какво?
Какво мисли тя по въпроса? - Тя още не знае.
Планираш да напуснеш страната, без да говориш с вашите ли?
Кой знае...
Ти си луд, Лео.
Къде е твоят? - У дома.
У дома ли? - Тръгваме ли?
Хайде. - Днес няма да дойда с теб.
Ще обядвам при баба.
Днес е сряда. Ще заведа Лео до дома на баба му.
Няма нужда, Джи. Сам ще се оправя.
Наблизо е. Ще те изпратя. - Именно, мога да ида сам.
Сигурен ли си, Лео? - Да.
Добре, ти решаваш.
Хубаво. Ще се чуем по-късно. Става ли?
Добре.
Обади ми се. - Добре.
Здравей, мамо. В училище съм.
Да, отивам в дома на баба. Като стигна...
Добре, мамо. Спокойно. Целувам те. Чао.
Всичко наред ли е, Лео? - Да.
Всичко наред ли е? - Да.
Сигурен ли си? Мога да те изпратя. - Няма нужда, Карина.
Вие сте големи изроди.
Ало? Мамо.
Не, още не. Той не каза ли къде отива?
Не, и Джована не знае. По-добре стой там.
Може да дойде при теб и няма да завари никого.
Добре. Така е по-добре.
Ще затворя, може да ми се обади. Чао, целувам те.
Нищо не знае.
Леонардо! - Какво има, мамо?
Къде беше, Лео? - Навън.
Навън ли? Не ти ли хрумна да предупредиш,
че няма да се прибираш?
Успокой се, мамо. - Знаеш ли колко е часът?
А ти си бил навън, в тъмното. Самичък.
За мен винаги е тъмно. Не се нервирай.
Защо не вдигаше телефона?
Съжалявам. Беше в раницата. Мисля, че съм достатъчно голям,
за да не давам отчет за всичко!
Леонардо! Дължиш ни още много обяснения.
И ти ли, татко?
Не може ли да се разходя без надзор?
Ти изчезна за няколко часа. Как да сме спокойни?
Попитай някого от моя клас
дали родителите му се ядосват, като закъснява.
Знаеш, че си различен, Лео! - Защо, майко?
Направете така, че да съм като другите.
Баба ти каза, че си се ударил. - Не беше нещо сериозно.
Само драскотина. Може ли да се изкъпя?
Искаш да ме изкъпеш ли? - Леонардо.
Остави го, Лаура. - Лео!
С какво да ви помогна, деца?
Искам да уча в чужбина и ми трябва информация.
Трябва родителите ви да дойдат
и тогава ще ви обясня как стоят нещата.
Разбрахте ли? - Да. Благодаря.
Няма защо. - Но, госпожо.
За да не сме се разкарвали напразно,
не може ли да ни кажете какви са условията?
И ти ли искаш да учиш в чужбина? - Може би.
Добре. Ще ви дам няколко листовки, за да проучите нещата.
И родителите ви ще се информират. Изчакайте за момент.
Заповядайте.
Много благодаря. - Няма защо.
По-късно ще дойдем с родителите си. Благодаря.
Няма защо. - Само още един въпрос.
Дали ще е проблем да уча в чужбина, като съм сляп?
Не сме имали случай със сляп ученик, който иска да учи в чужбина.
Просто трябва да се намери семейство, което е готово
да те приеме. Ето какво ти предлагам.
Дай ми телефона си. Аз ще проуча нещата и ще ти се обадя.
Става ли така? Кажи ми номера си.
948-37-09.
09. Добре.
Добре, това беше, деца. - Благодаря.
Няма защо. - Да тръгваме, Лео.
Искаш ли още нещо? Десерт? Кафе?
Не. Благодаря, бабо.
На колко години ме е родила мама?
На 22 г. Не, на 23 г.
Ожениха се и скоро след това се роди ти.
Тя ходила ли е с друг мъж преди татко?
Не, той беше първият й приятел.
Но ни създаваше толкова проблеми!
Дядо ти беше вдигнал ръце!
Тя е напуснала дома ви, след като се е омъжила.
Защо питаш? - Мислех си за това.
Да имаш деца ли? - Не.
Искам да напусна дома си.
Как смяташ да се издържаш?
Ще си намеря работа. Всички работят.
Едно момче от училище е келнер в ресторанта на баща си.
Не е ли малко рано за това, Лео?
Добре. Целувам те.
С гаджето ли си говореше? - Не, с баща си.
Родителите ти притесняват ли се като родителите на Лео?
Живея с татко.
Майка ми е починала, когато съм бил малък.
И сте само двамата ли? - Имам по-голям брат.
Той с вас ли живее? - Не, остана в града, където живеех.
Разбирате ли се? - Горе-долу.
Защо така? - Просто сме различни.
Той е инженер. Обича цифрите.
Аз обичам да чета. Но поне харесваме една и съща музика.
Знаеш ли, че Лео слуша само класическа музика?
Сериозно ли? - Да.
Иска ми се да слушам класическа музика, но нямам търпение.
Как така? Това е най-хубавата музика!
Да. - Не преувеличавай.
Наистина е така. - Защо ти харесва толкова много?
Заради баба Мария.
Винаги ми казва, че за да разбереш каквото и да било,
първо трябва да започнеш с класиката.
Проблемът е, че Лео започна с класиката и там си остана.
Глупости!
Може да ми дадеш няколко урока, Лео.
Добре. - Само това оставаше!
Бетовен и Моцарт заедно.
Стана късно, ще си вървя. - Аз също.
Изчакай да се преоблека, и ще те изпратя.
Мога аз да изпратя Лео.
Така няма да се връщаш. - Не, не е далече.
На Габриел домът ми му е на път. Ще бъде по-лесно.
Определено. - Вие решавате.
Добре, да тръгваме.
На час и половина път от Сао Пауло.
Не е далече. Това е сравнително близо.
Извинявай, Лео. Забравих за стъпалото.
Спокойно, няма проблеми.
Другия път ми кажи. - Съжалявам.
Елинизмът е период...
... който обхваща голяма епоха.
Понеже говорим за Древна Гърция,
искам да направите един проект. Ще работите по двойки.
Двойките ще бъдат между момчета или между момичета.
Момичетата ще говорят за Атина, момчетата - за Спарта.
Разберете се и ми кажете как сте се разпределили.
Госпожо, може ли да направим двойка от трима?
Това е въпрос за госпожата по математика.
Може ли да избера теб? - Да.
Гледал ли си един клип с една котка? Котката влиза в тоалетната...
Извинявай. - Няма проблеми.
Хората задават ли ти такива тъпи въпроси?
Понякога.
Винаги ли си бил сляп, Лео? - Да.
Така съм се родил.
Значи никога не си виждал лицето на Джована.
Никога.
Много ме мързи да правя тази курсова работа.
На мен ли го казваш!
Да идем на кино. - На кино ли?
Извинявай. Ще свикна, обещавам.
Какво стана?
Гигантският робот разруши една църква.
А сега?
Сега в едната ръка държи булката, а в другата - младоженеца.
А сега?
Току-що смачка младоженеца.
Той умря ли? - Мисля, че да.
А после?
Булката запрати букета в лицето му.
Чао, Габриел. - Чао, Лео.
Повече никога ли няма да ни проговориш?
Лео! - Аз?
Леонардо, знаеш, че трябваше да ни предупредиш.
Прекаляваш! - Притесняваме се, Леозиньо.
Вие винаги се притеснявате!
Ако организират екскурзия, няма да ме пуснете.
Какво искаш да кажеш? - Каква екскурзия?
Ще има екскурзия. Но ме е страх да ви помоля,
защото съм убеден, че ще мрънкате.
Само трябва да се обадя в училището.
Тук всичко е голяма драма.
Не можем да те пуснем, ако не знаем какви са условията.
Не става въпрос само за това. Не ме оставяте сам вкъщи.
За всичко трябва да ви съобщавам.
Не се ли разбрахме, че може да стоиш сам у дома?
Да, но има още нещо.
Знаете ли колко се срамувам, че ме третирате така?
Ако се обадите в училище, всички научават.
Какво предлагаш? - Да ми дадете разрешение.
Извинявай, Лео. Но не може така.
Умирам от срам. Все едно съм някакво бебе!
Съжалявам. Ще се обадя в училището.
Значи няма друг начин.
Какво стана вчера? Написахте ли проекта?
Габриел каза ли нещо за мен?
Не. Нищо не каза, Джи.
Не си свършихме работата. Ходихме на кино.
Как така? - Така.
Габриел реши да идем на кино. И отидохме.
Изправи се, Лео. Кракът ме заболя.
Как сте ходили на кино без мен!
С теб никога не сме били на кино!
Затова ли не ме викнахте? - Съжалявам, не се сетихме.
Просто решихме и отидохме.
Какво е това, Габриел?
"Бел и Себастиан". Банда, която ми харесва.
Знаеш ли ги? - Не.
Брат ми много си пада по тяхната музика.
В Итапира живеехме в една стая.
Той си пускаше този диск, преди да заспи,
но не успяваше да го чуе докрай. Аз го слушах сам.
Не е като Чайковски, но е хубаво.
Как е в библиотеката, Джи?
Нямаше ли да правиш проекта с Лариса?
Добре...
Ще ти звънна. Целувки. Чао, Джи.
Ако се уморим, ще идем при Джи и ще поплуваме.
Може да получим двойки за курсовата работа.
Много странно.
Ало? - Ало, Вивалди?
Глупак такъв!
Защо ми се обади, Габриел?
Исках да разбера каква мелодия си ми сложил.
Сбърка. Не е Вивалди, а Бах.
Не искам да съм Бах.
Какво искаш? - Не може ли "Бел и Себастиан"?
Може.
Сега, когато ти звънна, може да танцуваш.
Звучи по-весело от Бах.
Ела да танцуваме, Лео. - Аз не умея.
Как така? Пръстите ти играят.
Не мога да танцувам.
Някои хора танцуват добре, други - горе-долу.
Но всички знаят как се прави.
Някой друг път. - Недей така.
Можеш да танцуваш.
Движи и краката.
Сигурно изглеждам нелепо.
Не. Вече можеш да танцуваш в някой клуб.
Я стига!
Добре. Това беше първият ти урок.
Вече не издържам на това висене в библиотеката.
Ниво на мързел? - Десет!
Мисля, че съм над това ниво.
Ниво на убийство!
Успокой се. Ще правим следващия проект заедно.
Ще тръгваме ли? - Не. Не си отивайте.
Останете още малко! - Съжалявам, Джи.
Не.
Чао. - Чао, момчета!
Невъзможно е. Наистина.
Лесно е, Габриел.
"Влакът издаде един..."
Откъде да знам, че ми казваш истината?
Трябва да ми се довериш.
Дай ми ръката си.
"Издаде един..."
Няма да стане. Отказвам се.
Не е невъзможно. - Много бавно ще се науча.
Аз не мога да се науча да карам колело. Няма да мога.
Здрасти, Габриел.
Искате ли сок или нещо друго?
Не, благодаря. - Благодаря. После ще дойдем.
Ако ви трябвам, в хола съм.
Може да четеш брайлови текстове.
Все едно е азбука, но брайлова.
Ето. - Какво е това?
Брайловата азбука. - Много яко.
Лео, днес има лунно затъмнение. Искаш ли да го видим?
Естествено, че ще го гледаме, Габриел.
Извинявай. Баща ми каза, че наблизо има парк,
където хората ще се събират да го гледат. Ходи ми се.
Ще идем. От колко часа? - Късно. В 1,30 ч. след полунощ.
Зарежи. Майка ми никога няма да ме пусне.
Може да отидем тайно.
Готов ли си? - Да.
Качи се.
Какво е интересното на затъмнението?
Вижда се как Луната изчезва. - Как така?
Изчезва от небето.
Престава да свети.
Тоест?
Например, когато се печеш,
усещаш топлината върху едната страна на лицето си.
Тази част от лицето ти е осветена от слънцето.
Това каква връзка има със затъмнението?
Чакай малко.
Дай ръка.
Тук са Слънцето, Земята и Луната.
Слънцето осветява Земята, Луната,
както и лицето ти.
Има затъмнение, когато трите тела са подредени в една линия.
И светлината, която огрява Луната, вече я няма.
И понеже виждаме само онова, което е осветено,
не виждаме Луната. Но всичко става за миг.
Защото Земята е между двете тела и хората пак могат да видят Луната.
Разбра ли? - Мисля, че да.
Странно е, че го обяснявам. Изглежда просто.
Чао.
Лео, забравих си суитшърта в стаята ти.
Ще ми го донесеш ли утре в училище?
Добре, не се притеснявай. - Благодаря.
Чао.
Бабо, от колко време сте заедно с дядо?
Отдавна.
1971, 1981 г. От 42 години!
Леле, толкова много!
Още ли се обичате?
Някои дни се обичаме повече.
Как се запознахте?
Срещнахме се, преди да дойдем в Сао Пауло.
Той беше шофьор на автобуса, който хващах за работа.
Истината е, че можех да вземам по-късен автобус,
но винаги ходех по-рано
само за да пътувам с него.
Един ден закъснях и много се отчаях.
Затичах се с надеждата да го намеря.
И за моя изненада той още беше там.
Отказваше да потегли, докато не се кача.
Хората му крещяха. Беше пълен хаос.
И когато пристигнах, изобщо не ми се зарадваха.
Майка ти е подранила. - Не е тя, а Габриел.
Ще работим върху един проект и му казах да дойде тук.
Наистина ли?
Ало?
На телефона.
Сериозно ли?
Съжалявам.
Родителите ми са на почивка. Връщат се другата седмица.
Може ли да се обадя, когато се върнат?
Добре. Благодаря.
Вашите на почивка ли са? - Не.
Беше жената от агенцията.
Намерила е американска агенция за слепи.
Защо я излъга? - Не знам...
Майка ти никога няма да те пусне. - Благодаря за подкрепата!
Здравейте.
Как сте? Да сте виждали Габриел?
До тоалетната е. Сега ще се върне. Защо?
Просто исках да го питам нещо.
Той е сладурче, нали, Джи?
С тези къдрици...
Не е от Сао Пауло. Откъде е?
Мисля, че е от... - Той дойде.
Тя е голяма лисица.
Вече го е свалила!
Прави се на готина, говори с него, играе си с косата.
Облегна се на рамото му. Докосна ръката му!
Дори не знае дали я е мил.
И не се опитва да се прикрие.
Лео, мисля, че бастунът вече не ти трябва.
Добре.
Чу ли какво попита Карина в часа по химия?
Ужасно е тъпа. - Горката.
Да, голяма досада. Мислиш ли, че е готина?
Симпатична е.
Покани ме на купона си.
Какъв купон? - Купонът, който организира.
Местят се и къщата им ще е празна.
Ще покани целия клас. - Много забавно.
Внимавай, стъпало.
Аз ще бъда диджей. - Защо?
Карина е симпатяга. Защо не я харесваш?
Не че не я харесвам.
Но не бих искал да ида на купон с нашия клас.
Може да е забавно.
Хората са различни извън училище.
Съмнявам се. - Ти не си ли различен?
Да оставя ли вратата отворена? - Не, затвори я.
Здравей, Джи.
Джована иска да говори с теб.
Здравей, Джи.
Телефонът ми сигурно е в раницата.
Вкъщи съм. Ще работим върху проекта.
Нямаше ли да работиш с Лариса в библиотеката?
Съжалявам, Джи!
Джована?
Какво има?
Джована се сърди, защото не я изчакахме.
Но нали щеше да работи с Лариса?
Очевидно не.
Тръгваме ли, Лео? - Без Джована?
В никакъв случай. Направо ще ни убие!
Току-що ни подмина, без да каже "довиждане".
Наистина ли? - Да.
Да вървим тогава.
Ей, Леонардо? Ново гадже ли си хвана?
Новото гадже добре ти се отразява. Станал си голям мъж.
Горещо е. - Благодаря, мамо.
Мисля да уча в чужбина. Вие какво смятате?
Какво искаш да правиш? - Да уча в чужбина.
В училище говориха за това и ми се иска да опитам.
Искаш да идеш да живееш в друга страна?
Точно така. - Сигурно се шегуваш.
Пак се почва? - Какво?
Не, хайде да не се караме.
Обясни по-подробно. - Какво да обяснява?
Ти полудя ли? Изключено е Лео да живее сам, и точка.
Но защо? - Какво "защо", Лео?
Какъв е проблемът? - Дори да ти позволим,
кой ще прибере сляпо момче в дома си?
Лео!
Карлос. Остави го.
Откъде намери това? - От агенцията за обмен.
В Лос Анджелис има агенция за слепи.
Има и телефонен номер,
ако искате да разберете кой ще се грижи за мен!
Как е английският ти? - Да не се караме.
Няма да учиш в чужбина. Точка по въпроса!
Леонардо.
Сигурно е от плуването.
Преди често плувах.
Габриел?
От време на време ходех на фитнес.
Сигурно това е причината.
Какво правиш тук?
Сама виждам. - Карина?
Някой път може да идем да плуваме след училище.
Нямам бански.
Габриел?
Кой е казал, че ти трябва бански?
Ти си на ред. - Отговори ми, Габриел!
Нали ми имаш телефона?
Татко!
Какво има? Всичко наред ли е?
Ще ми помогнеш ли да се обръсна?
Чакай малко.
Нанеси пяната.
Твърде много е. Така.
Нанеси я на лицето.
Аз съм...
Полека покрай устата.
Я да погледна.
Може да си измиеш ръцете.
Сега намокри самобръсначката с топла вода. По-лесно е.
Тук.
Сине, размишлявах за обмена на ученици.
Наистина ли?
Да, но докато се бръснеш, недей да говориш.
Опитвам се да разбера
защо искаш да заминеш толкова далеч.
Нормално е на твоята възраст да искаш
да опознаеш нови места, да срещнеш нови хора,
да имаш нови приятели.
Също така смятам, че е нормално
да се караш с родителите си непрекъснато. И аз бях така.
Но да напуснеш страната, за да се спасиш от караниците,
е твърде радикално решение.
Разбираш ли?
Така че мисля да говоря с майка ти по въпроса.
Но първо искам да разбера
дали мотивите ти да пътуваш са правилни.
Съгласен ли си, Леозиньо?
Разбрахме ли се? - Вече може ли да говоря?
Съгласен съм, татко.
Какво мислиш? - Чакай да те видя.
Здравейте!
Забавлявате ли се?
Как се казва? - Пудим.
Пудим, пий на екс. - Не, той е малък.
Ей, момиче!
Познаваш ли Пудим? Това е Джована.
Здрасти, Пудим.
Ставай. Върви да танцуваш. Не стой тук.
Здравей.
Кого гледаш? - Видя ли кой дойде?
Вярно.
Диджеят.
Пудим иска да си поръча песен.
Ще го сложиш ли в легълцето? - Спи ли ти се, Пудим?
Той е малък, ляга си рано.
Лео, върви да танцуваш. Като Джована си, само седиш.
Може би след малко ще отида, Карина.
Какво криете там?
Нищо. - Карлиньос!
Имаме водка и уиски. Искаш ли?
Чисто ли?
Полека.
Наздраве!
Лео, ела да танцуваме.
Карина, заредих песни. Ще свири известно време.
Всичко наред ли е? - Да.
Лео, ти - на дансинга? Най-сетне!
Интересно.
Не забравяй да движиш краката.
Искаш ли нещо за пиене?
Идвам с теб. - Недей.
Тъкмо започна. Ще танцуваш с мен.
Сега се връщам.
Лео, искам да те питам нещо.
Сега ли? - Да, докато сме сами.
Добре.
Габриел говорил ли ти е нещо за мен?
Какво те интересува? - Дали ме харесва.
Не.
Джиджи?
Давиш мъката, а?
Ако трябва да удавя нещо, няма да е мъката.
Така значи? - Да.
Супер. Какво става?
Какво има, Джи?
Какво пиеш? - Не знам.
Как така? - Водка или уиски.
Може ли да пробвам?
Водка!
Ще ми помогнеш ли? Подскажи му.
Добре. - Наистина ли?
Благодаря ти, Лео. Супер си.
Ще видя как върви купонът.
Време е за игра на бутилка.
Наредете се в кръг.
Ще играеш ли на бутилка, Лео?
Не, благодаря. - Хайде де!
Ще бъде весело. - Не искам.
Навий се. Завинаги ли ще си останеш нецелунат?
Ти си голям задник! Нямам проблем с играта.
Включи се тогава.
Хубаво, ще играя! - Седни там.
Димитри, върти бутилката. Може да седнеш.
Аз започвам пръв. Ще завъртя бутилката.
Човекът, когото сочи гърлото, трябва да ме целуне.
Супер.
Не трябва ли да се грижиш за приятелчето си?
Всичко е наред.
Ти би трябвало да говориш с него.
За какво? Той вече не ме харесва.
Глупости, Джована. - Това е истината.
Очевидно не иска да говори с мен.
Спокойно. Чакай малко. Ти не му вдигаш телефона.
Той мисли, че не искаш да говориш с него.
Ти си виновен за всичко. - Аз ли? Защо?
Всичко беше супер, преди да се появиш.
Сега не говоря с най-добрия си приятел.
Давай, Матео!
Ами онзи път, когато ходихте на кино
и не ме повикахте!
Не беше нарочно! Лео не го направи нарочно.
Напротив!
Вече не иска да го изпращам.
Иска само теб.
Не знаеш какво да ми отговориш.
Извинявайте.
Добре, госпожи и господа.
Настъпи мигът, който всички очакваме.
Мисля, че мнозина от присъстващите са дошли заради нея.
Нали, Марта? - Аз ли?
Ти ами, кой друг! - Кретен!
Леонардо! Уцели десетката!
Изправи се, Марта!
Ставай.
Съжалявам, че застанах между вас.
Твърде късно. - Извинявай.
Исках да разбера Леонардо.
Тази история с чуждестранния обмен...
Изобщо не помисли, че ще ме остави тук сама.
Най-добрият ти приятел иска да замине,
без да говори с теб!
За какво говориш? - Леонардо иска да учи в чужбина.
Не ти ли е казал? - Не.
Спокойно, народе. Мисля,
че понеже това е важен момент в живота на Леонардо,
трябва да пуснем музика.
Вие как мислите? - Естествено!
Но това не е важно!
Не му пука за мен.
За 10 секунди ме замени с теб!
Все едно не съществувам. - Не е така, Джи.
Напротив. Не знаеш какво беше, преди да се появиш.
Защо не му го кажеш?
Човек трябва да споделя онова, което мисли.
Не бива да го потиска в душата си.
Нали така?
Спокойно.
Вие полудяхте ли? Ела, Лео.
Какво правиш, Джована?
Джована, полудя ли? - Тръгвай, Лео! Веднага!
Не мога да повярвам, че ревнуваш от Марта!
Нали ти ме убеждаваше, че трябва да целуна някого?
Беше ми мъчно, че сме разделени.
Но ти си се променила.
Не знам дали мога да ти имам доверие!
Майната ти, Леонардо!
Къде е Джована? - Тръгна си.
По-добре да си вървим, Лео.
Купонът беше супер. И ти ли ще се държиш като Джи?
Защо не свалиш Карина?
Сериозно ти казвам. Да си вървим.
Не те разбирам. Първо ме завлече на купона,
сега ме караш да си тръгна. Какво става?
Отговори ми, Габриел!
Защо ми говориш така? Защо си сърдит?
Всички искат да ме контролират.
Никой не иска да целуна някого!
Нямате нови обаждания.
Отивам до супермаркета. Искаш ли нещо?
Идвам с теб, мамо. - Виж ти!
Искам да се поразтъпча.
7,43 ч.
Хайде, влизайте. Ще закъснеем.
По-живо. Качвайте се.
По-бързо, закъсняваме.
7,43 ч.
Няма ли да дойдеш, Лео? Искаш ли помощ?
Благодаря, господине.
Все сме последни!
Качвайте се в автобуса!
4, 6, 8, 10, 12, 14, 16, 17,
18, 19, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29... 32...
Моля ви, запазете тишина!
Ще проверя списъка. Липсват двама души.
Не, никой не липсва.
Голяма работа сте.
Ела, Габриел. Отзад има място.
Моля за внимание. Това са правилата по време на пътуването.
Лео!
Взех го за теб. Дръж буркана у себе си.
После ще анализираме резултатите в лабораторията.
Господине!
Има един формуляр за попълване.
Помоли някой приятел да ти помогне.
Ако има нещо, повикай ме.
От другата страна на езерото.
Казах ви, че трябва да се упражнявате.
Добро утро, Леонардо. - Добро утро.
Как върви?
Добре. - Може ли да погледна?
Мисля, че твоят зоопланктон е нещастен.
Твоят как е?
Моят е махмурлия.
Купонът на Карина беше много як, нали?
Нищо не помня.
Как така? - Бях много пиян.
Помня само, че бях в тоалетната и се карах с Джована.
Толкова много ли беше пил? - Мисля, че да.
Къде са къдриците ти? - Съхнат.
До скоро.
Да седнем на шезлонгите. - Хайде.
Няма ли да се намажеш с крем? - Не, не мога да го понасям.
Дори по лицето ли?
Хубаво.
Не си се размазал.
Ами по тялото?
Вече звучиш като майка ми.
Мисля, че връзката започва да става гореща!
Гледай си работата, смешник такъв!
Леле, как се нервира!
Ела, Лео. Мисля, че чакахме достатъчно.
Нищо подобно.
Няма да се къпя с цял полк, Габриел.
Лигавиш се! - Не е вярно!
Срамувам се. - Добре.
Стегни се. Аз отивам. - Добре. Чакай ме!
Глупчо!
Няма никого. Някой е оставил водата да тече.
Съблечи се. Ще ти помогна.
Готов съм. - Как така?
С панталонките ли ще се къпеш? - Да.
Много си забавен, Леонардо.
Хайде.
Дай ми нещата си.
Кремът не иска да се измие.
Сапунисай се повече.
Мисля днес да се напия.
Я виж!
Винаги има пръв път.
Може да пием заедно. Ти ще пиеш ли?
Мисля, че да.
Добре. Аз съм готов.
Толкова бързо? - Да.
Твоят зоопланктон още ли е с махмурлук?
Здрасти, Габриел, Лео! - Здрасти.
Страхотна тениска, Габриел. - Благодаря.
Забавлявате ли се? - На мен ми се спи.
Стига де. Купонът сега започва. Ще посрещнем изгрева.
Говори за себе си! Аз няма да видя нищо!
Извинявай.
Ти каза, че днес искаш да пиеш.
Това беше преди. Сега ме мързи.
Не. Днес ще пиеш.
Джована наблизо ли е?
Тук е. Прави се, че не ни вижда.
Не говориш ли с нея? - Не знам.
Трябва да говориш с нея, Лео.
Защо? Щом се прави, че не ме вижда...
Повика ли ме? - Седни!
Защо? - Седни при нас.
С Карина ще си вземем нещо за пиене.
Сега ли? - Веднага се връщаме.
Извинявай. - За какво?
Че нямаше смелост да говориш с мен и помоли Габриел ли?
Не, Джи! - За какво тогава?
Не знам. За всичко. - Започни отначало тогава.
Извинявай, че ти наговорих онези неща.
Щяха да те накарат да целунеш куче!
Какво? - Какво питаш?
Какво куче, Джи? - Лео.
Какво куче, Джована?
Когато те измъкнах от купона,
Фабио държеше куче пред лицето ти.
Благодаря ти, че ме измъкна.
И ти извинявай. Не трябваше да ти се сърдя толкова.
Но ти толкова бързо ме замени с Габриел.
Нищо подобно. Никога няма да те заменя!
Представи си едно затъмнение. Земята застава на пътя на Луната.
Луната изчезва, но още е на небето.
След това Земята се премества
и отново можем да видим Луната. Така е и при нас!
Нищо не разбирам. Какво общо има това с нас?
Всички участваме в затъмнение.
Габриел е Земята, а ти си Луната.
А ти си Слънцето, а, хубавецо? - Да!
Не. Зависи. Ако затъмнението е слънчево,
ти ще бъдеш Слънцето, сладурче!
Къде е Земята? - Говори си с метеора Карина.
Да пием с тях. - Хайде.
Не ги ли виждаш? - Не.
Сигурна ли си, че ги няма никъде, Джи?
Няма ги, Лео.
Сигурно се натискат. - Мислиш ли?
Напоследък са доста гъсти.
Тогава да пием без тях. Къде ли е водката?
Карлиньос? Имаш ли водка? - Джована?
Купонът добре ти се отрази. - Може би съм алкохоличка.
Влизай. - Чакай, с Лео съм.
Ела. Наведи се. Седни.
Може ли?
Добре дошли в моя генерален щаб.
Ще пиеш ли, Лео? - Да.
Яко.
Благодаря. Да си мяркал някъде Габриел?
Да, беше с Карина. Но това беше преди доста време.
Двамата са неразделни.
Наздраве.
Джи, аз хубав ли съм? - Защо питаш?
Според теб дали хората смятат, че съм хубав?
За мен си хубав. - Не питам за теб, Джи.
Мислиш ли, че другите ме смятат за хубав?
Не знам, Лео. Не съм забелязала реакцията на останалите.
Питай Карина. - Не.
Тя си пада по Габриел.
Ще ти бъде ли мъчно за мен, ако замина за чужбина?
Много. - На мен също.
Мислиш ли, че ще си останем приятели, ако заминеш?
Естествено!
Искам да ти кажа нещо. - Леле, колко си сериозен!
Не е толкова просто. - Изплюй камъчето, Лео!
Има ли някого наблизо?
Всички са доста далеч.
Мисля, че съм влюбен в Габриел.
Джи? - Да.
Какво искаш да кажеш? - Влюбен съм истински.
Нищо ли няма да кажеш?
Питието ми свърши, Лео. Ще донеса още.
Джи?
Лео, ела във водата!
Хайде, Лео, много е приятно.
Благодаря. Чакам Джована.
Видяхте ли я някъде?
По това време сигурно спи.
Ела във водата! Супер е!
Ще посрещнем изгрева! - Карина!
Извинявай! Все забравям.
Без бански съм.
И аз съм без бански.
Но не ни трябват бански. Идвай!
Габриел!
Лео, ти гориш.
Сложи термометъра.
Не мога да повярвам, че се разболя.
Нали уж беше отговорен човек?
Просто съм настинал, мамо! - Настинал ли?
Научих, че сте плували през нощта в басейна.
Ето ти чай.
Трябва ли да те пуснем в чужбина
след този случай?
Все едно ти никога не си грешила.
Да, но е различно.
Защо? - Защото си мой син, Лео!
Не искам да ти се случи нещо лошо.
Няма значение какъв си. - Да.
Един ден ще имаш дете и ще ме разбереш.
Не. Не искам да имам деца. - Защо?
Светът е пренаселен. - Може да си осиновиш дете.
Някой ден ще се влюбиш в някое момиче.
И после кой знае...
Съмнявам се! - В какво?
Че ще имаш гадже или че ще искаш деца?
И в двете неща. - Още си много млад.
Да не пришпорваме нещата.
В живота ти ще се случат много неща.
Много неща ще се променят.
Още много пъти ще боледуваш от грип, ще настиваш.
Знай, че няма да престана да се опитвам
да се грижа за здравето ти.
Скоро ще те викна за обяд.
Добре.
Здравей. - Здравей, Джи.
Всичко наред ли е?
А при теб? - Горе-долу.
Ясно.
Чух, че си болен. - Да.
Утре ще идваш ли на училище?
Не знам.
Значи си падаш по Габриел, така ли?
Гадина такава.
Извинявай, просто отбих удара.
Не знам, не съм мислила, че ще стане така.
Не съм си представяла, че някога ще се скараме.
Нали си мечтаеше за голяма драма?
Не! Исках голяма любов! Също като теб.
Но в моя случай има и драма, нали?
Защото голямата ми любов ходи с Карина, нали?
Мислиш ли? - Естествено, Джи.
Ти сама ми каза.
Но за тези неща не се знае.
Например ти.
Мисля, че двамата бихте били хубава двойка.
Говорил ли си с Лео? - Той ми прати съобщение.
Каза, че е болен.
Трябва да се отбиеш през тях.
Днес е сряда и той е сам.
Кой е? - Габриел.
Болен съм. - Горкичкият!
Карина ми каза,
че в онзи басейн си е съсипала косата. Имало е много хлор.
Станахте ли гаджета с Карина? - Не. Защо?
Изчезнахте.
Всички говореха, че си с нея.
Помниш ли момента, когато ти беше сам
и си говореше с Джована?
Реших да ви оставя да се помирите насаме.
С Карина отидохме в бара, за да си вземем пиене.
Когато стигнахме там, тя се опита да ме целуне.
Но аз се отдръпнах. - Тя какво каза?
Попита ме защо не искам да я целуна.
А ти какво й отговори? - Че имам гадже в Итапира.
После й разказах за измисленото си гадже.
А тя ми разказа за две свои бивши гаджета.
Аз си съчинявах истории.
Говорехме си и пиехме.
Докато се усетя, вече бяхме в басейна.
Тогава дойде ти.
На купона на Карина сигурно си се напил ужасно.
Защо?
Ако на екскурзията си пил много,
но въпреки това помниш всичко,
колко трябва да си изпил, за да не помниш нищо?
Защо не тръгна с нея?
Защото всъщност си падам по друг.
Аз познавам ли го? - Да.
А този човек харесва ли те?
Не знам дали ме харесва по същия начин.
Всъщност дори съм го целувал.
Но само по бузата.
Но после ме хвана срам. Никой от двамата не каза нищо.
И реших да се откажа.
Лео, ако си откраднеш целувка,
как ще я върнеш?
В спартанското общество е имало спартиати, периеки и илоти.
Децата на спартанците били пращани в казарми...
Това ли е 211-а зала? - Ти ли си Уилям?
Да. - Заповядай.
Това място свободно ли е? - Да.
Раницата твоя ли е? - Да.
Може да продължиш.
Мъжете трябвало да посветят живота си на войската.
Едва след 60-ата си година
били свободни от военна служба.
Всичко е наред. Вече се разбрахме.
Май връзката ви се задържа стабилна, Леонардо.
Закопа те.
Давай напред.
Супер!
Превод КАТИ БОБЕВА